КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції  Войтенко Ю.В.
Єдиний унікальний номер справи № 761/41502/2020
Апеляційне провадження №22ц/824/13156/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
02 листопада   2021 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді    - Мережко М.В.,
суддів                        - Савченка С.І., Верланова С.М.
            секретар                   - Малашевський О.В.  
 
Розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну справу  за  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Святошинського    районного  суду  Київської області   від  03 лютого   2021 року (про  відмову у забезпеченні позову)  у  справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Івано - Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 про визнання недійсними  електронних торгів з реалізації нерухомого майна .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -
 
В с т а н о в и в :
 
 У грудні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду  із позовом  про визнання  недійсними електронних торгів  з реалізації нерухомого майна , гаража , за адресою : АДРЕСА_1 , ГК « Верстат-7» ,  гараж № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 на праві власності,  оформлених Протоколом № 514381  від 11 грудня 2020 року .
  Одночасно із позовом   ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом  заборони вчинення реєстраційних дій щодо майна ОСОБА_1 , а саме гаража площею 20,7 кв.м. ,що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , ГК « Верстат-7» ,  гараж № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 на праві власності.
Доцільність такого заходу на думку позивача, забезпечить недопущення  незаконного та неправомірного позбавлення позивача  права власності на його майно , а також унеможливить ускладнення  виконання судового рішення  в разі визнання  виконавчого напису  нотаріуса  таким ,що не підлягає виконанню.
  Ухвалою судді Святошинського  районного суду Київської області від 03 лютого 2021 року     відмовлено у задоволенні заяви  про забезпечення позову.
   Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на  порушення  норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що  суд  не з`ясував  фактичних  обставин  справи,   не врахував  змісту заявлених  позовних вимог, і не врахував, що існує реальний ризик позбавлення позивача права власності на нерухоме майно.
   Відповідно до  ст. 44  ЦПК України,  особи, які  беруть участь у справі  зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні  права і виконувати  процесуальні обов`язки.
   Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України  сторони  були своєчасно     повідомлені про день та час розгляду справи на 02 листопада  2021 року    за адресами, які були зазначені в матеріалах справи . Заяв , клопотань  про відкладення розгляду справи  від сторін не надходило. Підстави вважати поважними  причини неявки сторін  відсутні . 
 Відповідно до ст. 372 ЦПК  України  суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
 Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
   Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
     Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
    Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
    Відповідно до ст. 13 ЦПК України  суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
    Відповідно до ст. 12 ЦПК України   цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
     Апеляційна скарга не   підлягає  задоволенню    з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України  суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Одним із видів забезпечення позову, визначених п.6  ч.1 с. 150  ЦПК України, є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржений боржником у судовому порядку.
Згідно ч. 1 ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України  № 9 від 22 грудня 2006 року  ««Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»  за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України  єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України , якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно п. 2 Постанови вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України  перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і за реєстрова на відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
    Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
    Згідно ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. 
    Судовий захист повинен бути ефективним, що вимагає ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року  №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
Ян видно із матеріалів справи , предметом позову у даному випадку є визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна. Позовні вимоги не стосуються визнання  виконавчого напису таким ,що не підлягає виконанню , про що помилково було зазначено в заяві.
При цьому,  як видно із матеріалів справи    , станом на 17 грудня 2020 року  гараж площею 20,7 кв.м за адресою : АДРЕСА_1 , ГК « Верстат-7»,  гараж № НОМЕР_1 , знаходиться у приватній власності позивача.
При цьому, акт про проведені електронні торги, який в подальшому є підставою для оформлення права власності на нерухоме майно за переможцем, було складено 13 грудня 2020 року 
Окрім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою  Згурівського районного суду Київської області від  29 січня 2021 року  було зупинено звернення стягнення на майно позивача.
 Слід зауважити , що  в разі можливого  задоволення позову , рішення не підлягає примусовому виконанню, а відтак відсутні будь-які  ризики утруднення виконання рішення суду.
Позивачем  не доведена  наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог,  і що  застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Враховуючи предмет позову, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх безпідставність , відсутність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку  про  відмову  у задоволенні заяви  про забезпечення  позову.  
   Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права        
   Перевіряючи  законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування  ухвали суду.    
Керуючись ст.ст.  365, 367,369,374,375,381 - 384    ЦПК України, суд,
 
П о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без  задоволення. 
Ухвалу  судді Святошинського    районного  суду  Київської області  від  03 лютого   2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.   
Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови  виготовлений 04 листопада  2021 року.
 
Головуючий                                                                
 
Судді