Справа № 445/84/21                                Головуючий у 1 інстанції: Пилип"як П.В. 
Провадження № 22-ц/811/2846/21                Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:46

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 18 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" про відшкодування збитків завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

                                        ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 25 070,75 грн., а також судових витрат: 3 000,00 грн – витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи та 908,00 грн – сплаченого судового збору. 
В обґрунтування позову вказав, що 24.06.2020 у Золочівському районі Львівської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів під керуванням позивача та ОСОБА_2 , винуватцем якої згідно постанови Золочівського районного суду Львівської області від 06.07.2020 року було визнано ОСОБА_2 . У зв`язку із настанням страхового випадку, позивач (який здійснював керування транспортним засобом на підставі довіреності) звернувся до відповідача АТ «СК «ІНГО» про виплату страхового відшкодування. Зазначив, що АТ «СК «ІНГО» було виплачено позивачу кошти в сумі 157 672,96 грн. Однак, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №104 від 13.07.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 182 743,71 грн. А тому просив про стягнення різниці між вартістю матеріального збитку, що був встановлений судовою експертизою, та вже виплаченим страховиком відшкодування.
Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 18 червня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_1 .
Вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи. Апеляційну скаргу мотивує тим, що страхова виплата, виплачена відповідачем, не відповідає фактичному розміру матеріального збитку. Посилається на Висновок автотоварознавчої експертизи №104 від 13.07.2020, складений експертом Галамаєм Б.І., згідно якого вартість збитку становить 182 743,71 грн. На думку позивача, з відповідача підлягає до стягнення різниця між вартістю матеріального збитку, що був встановлений судовою експертизою та вже виплаченим страховиком відшкодуванням. Зазначає, що Звіт №5180 від 20.08.2020, врахований судом, не є належним доказом, оскільки складений оцінювачем, а не судовим експертом і крім того, оцінювач не оглянув пошкоджений автомобіль особисто.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
16.09.2021 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача.
Погоджуючись з рішенням суду зазначає, що відповідач у справі АТ СК «Інго» повідомлення про настання ДТП отримав 25.06.2020, автомобіль оглянуто 30.06.2020, що відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також судом встановлено, що при проведенні дослідження експертом Галамаєм Б.І. було порушено процесуальну вимогу – повідомити належним чином інших зацікавлених осіб про місце та час проведення дослідження. Такого повідомлення відповідач не отримував. З врахуванням наведеного, зазначає, що рішення суду відповідає вимогам закону.
Частиною першою статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
За приписами ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Судом встановлено, що 24 червня 2020 року на автодорозі «Тернопіль – Львів – Рава-Руська» на території Золочівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SEAT» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля "VOLKSWAGEN Caravelle" д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТзОВ «Гал-Транс», під керуванням водія ОСОБА_1 .
Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 06.07.2020 у справі №445/1070/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Цивільно-правова відповідальність особи, що перебувала за кермом автомобіля «SEAT» д.н.з. НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «СК «ІНГО» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №200076997 від 27.05.2020 та Сертифікату №640328394.20 від 27.05.2020, виданими страхувальнику ОСОБА_3 як власнику автомобіля.
Як убачається із матеріалів справи, 25.06.2020 у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду. При цьому у повідомленні про ДТП міститься відмітка про отримання ОСОБА_1 направлення щодо визначення розміру матеріального збитку.
20.08.2020 ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг», на підставі договору з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», складено Звіт №5180 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, згідно якого вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу VOLKSWAGEN CARAVELLE, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження, станом на дату оцінки становить 180 187,75 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування); вартість матеріального збитку без врахування ПДВ – 157 672,96 грн.
Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №200076997 від 27.05.2020 страхова сума за шкоду, завдану майну (страховий ліміт відповідальності) становить 130 000,00 грн.
Згідно страхового акта №2705195 від 12.08.2020 суму, що підлягає до відшкодування згідно умов страхування, було визначено в розмірі 130 000,00 грн.
За результатами звернення ОСОБА_4 , на підставі вищевказаного звіту та із врахуванням умов договору добровільного страхування (Сертифікат №640328394.20 від 27.05.2020), АТ «СК «ІНГО» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 157 672,96 грн., що не заперечується останнім.
Однак, позивач не погодився з виплаченою АТ «СК «ІНГО» сумою страхового відшкодування в розмірі 157 672,96 грн.
На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надав висновок №104 судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №26 від 26 червня 2020 року, складений 13 липня 2020 року судовим експертом Галамай Б.І., згідно якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «VOLKSWAGEN CARAVELLE LR Saksonia 2,0 TDi 4dr 7AT DSG» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 від виявлених при обстеженні 26.06.2020 року, 01.07.2020 року його пошкоджень внаслідок пошкодження 24.06.2020 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт становить 182 743,71 грн.
При вирішенні спору суд врахував як належний доказ звіт №5180 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 20.08.2020 виконаний оцінювачем ОСОБА_5 , який має кваліфікацію оцінювача за напрямом Оцінка об`єктів у матеріальні формі та спеціалізацію у межах напряму Оцінка дорожніх транспортних засобів, і на підставі якого позивачу було виплачене страхове відшкодування. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.
Відповідно до п. 4.4 Методики, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається, в тому числі, показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності).
Згідно з п. 5.5 Методики, під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.
Пунктом 7.1 Методики визначено, що оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості. Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.  Згідно з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на КТЗ та його складники.
Таким чином, величина пробігу впливає на ринкову вартість транспортного засобу.
Досліджуваний автомобіль випущений 2015 року. Станом на час проведення дослідження відповідно до показників одометра пробіг автомобіля за 5,5 років експлуатації складає 359 012 тис.км. (Фото № 6 та Акт огляду).
Відповідно до таблиці 5.4 Методики коефіцієнт коригування ринкової вартості за величиною пробігу автомобіль позивача «VOLKSWAGEN Caravelle» віднесено до категорії А4 (автобуси з кількістю місць для сидіння до 19 з місцем водія включно).
Річний нормативний пробіг для цієї категорії автомобілів встановлено у розмірі 37тис. км.
Нормативний пробіг для цього автомобіля за 5,5 років експлуатації повинен складати не більше 203 500 км. (37 000 х 5,5 = 203500).
Станом на день проведення дослідження перепробіг складає 359012 - 203500 = 155 тис. 512 км.
Відповідно до вимог таблиці 5.4 Методики у разі наявності такого перепробігу ринкова вартість автомобіля зменшується на 9%; окрім того, наявність такого перепробігу впливає на визначення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, що не було враховано у висновку№104 судової автотоварознавчої експертизи.
Відповідно до ч. 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За наведених обставин, позивачем не доведено розміру матеріальної шкоди належними та допустимими доказами, з огляду на що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позов не підлягає до задоволення. Доводи, наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким надана належна оцінка судом першої інстанції.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Золочівського районного суду Львівської області від 18 червня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 14.12.2021.

Головуючий 

Судді