ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року 
м. Київ
справа №200/10070/19-а
адміністративне провадження № К/9901/10931/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В.,
суддів - Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Офісу великих платників ДФС до Комунального підприємств «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення коштів за податковим боргом,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року Офіс великих платників ДФС звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до КП «Компанія «Вода Донбасу» (далі - Підприємство), з урахуванням уточнених позовних вимог про стягнення з рахунків платника податків, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, податкового боргу перед бюджетом з податку на додану вартість на загальну суму 2 677 262,52 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року позов задоволено частково. 
Стягнуто з рахунків платника податків - КП «Компанія «Вода Донбасу», а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, кошти в сумі податкового боргу в розмірі 2 671 829, 88 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року рішення суду першої інстанцій скасовано в частині стягнення з рахунків платника податків - КП «Компанія «Вода Донбасу», а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, коштів пені в сумі податкового боргу в розмірі 139 036,71 грн та відмовлено у задоволені позову в цій частині.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року залишено без змін.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, Офіс великих платників податків ДПС подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
У судове засідання, призначене на 03 листопада 2021 року, учасники справи не прибули.
Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, колегія суддів вирішила продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження (частина дев`ята статті 205 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що КП «Компанія «Вода Донбасу», зареєстровано в якості юридичної особи та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом: 00191678, місцезнаходження юридичної особи: вулиця К.Лібкнехта, 177а, місто Маріуполь, Донецька область, 87547, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Підприємство перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків ДФС, як платник податків за основним місцем обліку, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до витягу з ІКП, наявної в матеріалах справи встановлено, що станом на 17 вересня 2019 року за відповідачем обліковується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 2  677  262,52 грн.
Зазначений борг виник на підставі наступних сум:
податкове повідомлення-рішення №0001565000 від 15 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 361  786,46 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001575000 від 15 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 372  824,79 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001585000 від 15 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 267  227,37 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001595000 від 15 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 201  598,88 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001605000 від 16 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 229  743,39 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001615000 від 16 листопада 2016 року.(нараховано штрафних санкцій на суму 263  615,51 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001625000 від 16 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 433  605,11 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001655000 від 16 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 48  160,54 грн);
податкове повідомлення-рішення №0001675000 від 16 листопада 2016 року (нараховано штрафних санкцій на суму 354  231,64 грн);
податкове повідомлення-рішення №0005884614 від 21 липня 2017 року.(нараховано штрафних санкцій на суму 224,11 грн);
податкове повідомлення-рішення №0205574603 від 04 жовтня 2018 року. (нараховано штрафних санкцій на суму 5  007,10 грн);
податкове повідомлення-рішення №0272134603 від 27 листопада 2018 року. (нараховано штрафних санкцій на суму 201,43 грн).
Водночас, судами попередніх інстанцій встановлено, що в судовому порядку скасовано:
- податкове повідомлення-рішення №0005884614 від 21 липня 2017 року, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість нараховано штраф у розмірі 224,11 грн (відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі №200/4189/17-а);
- податкове повідомлення - рішення №0205574603 від 04 жовтня 2018 року, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 5  007,10 грн (відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2018 року у справі №200/11224/18-а);
- податкове повідомлення-рішення №0272134603 від 27 листопада 2018 року, яким застосовано штрафні санкції за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 201,43 грн (відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2019 року у справі №200/2995/19-а).
Відомостей щодо скасування інших податкових повідомлень-рішень не надано. Тобто, на час звернення до суду зазначені податкові повідомлення-рішення вважаються узгодженими в силу діючих норм податкового кодексу України. Зазначені обставини сторонами не спростовуються.
Приписами частин першої та другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній на момент відкриття касаційного провадження у справі) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За вказаних вимог КАС України, суд касаційної інстанції переглядає рішення суду апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з рахунків КП «Компанія «Вода Донбасу», а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, коштів пені в сумі податкового боргу в розмірі 139 036,71 грн.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з несплатою наявного податкового боргу за відрахуванням сум штрафних санкцій по скасованим податковим повідомленням-рішенням скасованим у судовому порядку.
При цьому, судом першої інстанції стягнуто у якості податкового боргу і пеню у розмірі 139  036,71 грн.
Частково скасувавши рішення суду першої інстанції в частині стягнення із Підприємства пені у розмірі 139 036,71 грн, суд апеляційної інстанції виходив з того, що контролюючим органом не подано до суду розрахунків спірної пені та облікової ставки, податкових повідомлень-рішень, рішень, тощо, по яким така пеня нарахована.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України).
Згідно із п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Пунктом 57.1 ст.57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п.20.1.18 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків та згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України - звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно із п.41.1 ст.41 ПК України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно із п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
За приписами п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п.п.20.1.34. п.20.1. ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за відповідачем обліковується податковий борг за податковими повідомленнями рішеннями №0001565000 від 15.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001575000 від 15.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001585000 від 15.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001595000 від 15.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001605000 від 16.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001615000 від 16.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001625000 від 16.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001655000 від 16.11.2016 року, податкового повідомлення - рішення №0001675000 від 16.11.2016 року суду на загальну суму 2  532  793,17 грн та вони є узгодженими та підлягають стягненню з відповідача.
Суд першої інстанції стягнув «податковий борг» по пені в сумі 139  036,71 грн зазначивши, що пеня встановлена за період з 12.04.2017 року по 05.07.2019 року.
Однак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ця пеня нарахована на невизначені документи, за невизначений період (є початок періоду, однак не визначений кінцевий термін).
Як встановлено судом апеляційної інстанції матеріали справи не містять будь-яких розрахунків цієї пені та облікової ставки, податкових повідомлень-рішень, рішень, тощо, по яким така пеня нарахована.
Як визначено частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що в межах даної справи оцінка доказів судом апеляційної інстанції, на підставі яких суд встановив обставини у справі, відповідає правилам оцінки доказів, зокрема правилам оцінки судом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вмотивованого відхилення або врахування кожного доказу.
Встановлення або визнання доведеними обставин, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додаткова перевірка доказів відповідно до частини другої статті 341 КАС України знаходиться поза межами касаційного перегляду справи.
В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Доводи, які містяться у касаційній скарзі, правильність висновків суду апеляційної інстанції та обставин справи не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                О.В.Білоус
Судді                                                                                                     Н.Є.Блажівська
                                                                                                    І.Л.Желтобрюх