ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 300/1298/21 пров. № А/857/11640/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Гудима Л.Я.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року (прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Микитюком Р.В.) в адміністративній справі № 300/1298/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                        В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:
-          визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) щодо призначення і виплати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56 % заробітної плати працюючого судді;
-          зобов`язати відповідача зарахувати йому до стажу, що дає судді право на відставку: період служби в армії 1 рік 11 місяців 7 днів, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті 1 рік 10 місяців 29 днів, перебування на прокурорських посадах у прокуратурі Івано-Франківської області 4 роки 3 місяці 4 дні, тобто всього 8 років 1місяць 10 днів, а також здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020, виходячи зі стажу роботи, що дає судді право на відставку, 31 рік 10 місяців 6 днів, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Позов обґрунтовував тим, що наказом від 20.09.2016 він відрахований зі штату Долинського районного суду Івано-Франківської області у зв`язку з відставкою і з того часу має статус судді у відставці, а після звернення до ПФУ з 22.09.2016 по 24.02.2021 отримав щомісячне довічне грошове утримання з розрахунку утримання в розмірі 90 % заробітку судді; до стажу роботи, що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, відповідачем зараховано період роботи позивача суддею та стаж трудової діяльності, визначений законом, що дає право судді на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, а саме: період роботи в органах прокуратури та строкову військову службу.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 300/1776/20 відповідачем рішенням від 24.02.2021 проведено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області від 03.03.2020 № 164, однак при цьому посадовими особами відповідача позивачу зараховано до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, тільки період його роботи суддею, а стаж трудової діяльності, визначений законом, що дає право судді на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, а саме: період роботи в органах прокуратури, половину терміну навчання на денній формі у вищому юридичному закладі та строкову військову службу позивачу не зараховано, цим самим зменшено відсоткове значення розміру його щомісячного довічного грошового утримання до 56 % складових суддівської винагороди.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Івано-Франківській області і подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допустив порушення норм процесуального та матеріального права, неправильно встановив обставини справи, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено зарахування проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою та період роботи в органах прокуратури до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді. Також вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 р. № 1515-VІІІ позивача звільнено з посади судді Долинського районного суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.
А наказом Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20.09.2016 позивача відраховано зі штату суду.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, призначене на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI.
Згідно з розрахунком про стаж роботи суддею, наданої Долинським районним судом Івано-Франківської області, усього стаж роботи позивача станом на 20.09.2016 становить 27 років 11 місяців 27 днів, з яких:
- з 22.09.1988 по 07.08.1989 - стажист на посаду помічника прокурора Долинського району (тривалість стажу роботи - 0 року 10 місяців 16 днів);
- з 08.08.1989 по 04.09.1991 - помічник прокурора Долинського району (тривалість стажу роботи - 2 роки 0 місяців 26 днів);
- з 05.09.1991 по 25.12.1992 - старший помічник прокурора Долинського району (тривалість стажу роботи - 1 рік 3 місяців 20 днів);
- з 26.12.1992 по 31.05.1996 - суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області (тривалість стажу роботи - 3 роки 5 місяців 5 днів);
- з 01.06.1996 по 21.01.2001 - голова Болехівського міського суду Івано-Франківської області (тривалість стажу роботи - 4 роки 8 місяців 21 днів);
- з 22.02.2001 по 15.06.2001 - суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області (тривалість стажу роботи - 0 років 3 місяці 24 днів);
- з 16.06.2001 по 20.09.2016 - голова Долинського районного суду Івано-Франківської області (тривалість стажу роботи - 15 років 3 місяці 5 днів).
Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок стажу роботи на посаді судді, який було враховано при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до нього періоди служби в армії (01 рік 11 місяців 07 днів), половини строку навчання на денному відділенні у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Дзержинського (01 рік 10 місяців 29 днів) та роботи в органах прокуратури Івано-Франківської області (04 роки 03 місяці 4 дні), а всього 08 років 1 місяць 10 днів, а також просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року, виходячи зі стажу роботи, що дає судді право на відставку, 31 рік 10 місяців 06 днів, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням № 926050155701 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 24.02.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання через зміну суддівської винагороди відповідач не зарахував до стажу роботи, що дає право на відставку як судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження позивачем строкової військової служби, половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі та період роботи в органах прокуратури, визначив відсоткове значення розміру його щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням тільки періоду його перебування на посаді судді, встановивши відсоткове значення розміру його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56 % складових суддівської винагороди.
Позивач вважає, що не зарахування відповідачем зазначених періодів до суддівського стажу впливає на розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в тому числі і у разі зміни законодавства у подальшому, а отже вважає протиправною відмову відповідача у перерахунку стажу роботи на посаді судді.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції покликався на те, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби, а також на посадах прокурорів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані з виходом судді у відставку та призначенням йому щомісячного довічного грошового утримання, регулюються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402.
Відповідно до частин першої, другої статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIІІ) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
На підставі абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким , згідно цього закону, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

На момент виходу позивача у відставку та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 (далі - Закон № 2453).
Згідно з вимогами статті 131 Закону № 2453, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 
судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 
члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 
судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. 
До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.
Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 2453 зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862).

Як видно з матеріалів справи позивач обраний на посаду судді 26.12.1992, тобто Закон України від 15.12.1992 № 2862-ХІ «Про статус суддів» у цьому випадку є законом, який діяв до набрання чинності Закону № 2453 і одночасно законом, який діяв на день обрання позивача суддею, у зв`язку чим його норми підлягають застосуванню при обчисленні стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.
Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ (30.07.2010) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».
Згідно з абзацом 2 пункту 3-1 цієї постанови (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що законодавством, яке необхідно застосовувати для обрахунку стажу судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, було передбачено право судді на зарахування до його стажу половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби, а також на посадах прокурорів.

Як видно з військового квитка серії НОМЕР_1 позивач з 18.05.1977 по 24.04.1979 проходив строкову військову службу (стаж 1 рік 11 місяців 07 днів) (а.с.15-16).
З трудової книжки позивача, копія якої додана до позовної заяви, видно, що ОСОБА_1 :
- з 01.09.1984 по 29.06.1988 - студент Харківського юридичного інституту імені Дзержинського за денною формою навчання;
- з 22.09.1988 по 07.08.1989 - стажист помічника прокурора Долинського району Івано-Франківської області;
- з 08.08.1989 по 04.09.1991 - помічник прокурора Долинського району;
- з 05.09.1991 по 25.12.1992 - старший помічник прокурора Долинського району;
- з 26.12.1992 по 31.05.1996 - суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області;
- з 01.06.1996 по 21.01.2001 - голова Болехівського міського суду Івано-Франківської області;
- з 22.02.2001 по 15.06.2001 - суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області;
- з 16.06.2001 по 20.09.2016 - голова Долинського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 22 - 29).
Отже, трудовий стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача становить 31 рік 10 місяців 6 днів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача щодо відмови позивачу, у здійсненні перерахунку стажу роботи на посаді судді та відповідно позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу, що дає судді право на відставку: період служби в армії 1 рік 11 місяців 7 днів, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті 1 рік 10 місяців 29 днів, перебування на прокурорських посадах у прокуратурі Івано-Франківської області 4 роки 3 місяці 4 дні.

Аналогічний правовий висновок сформовано Верховним Судом у постановах від 01.11.2018 року у справі №9901/548/18, від 03.04.2019 у справі №461/2128/17, від 20.12.2018 у справі № 482/2128/17, від 20.11.2018 у справі № 686/23450/16-а, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 18.06.2020 у справі № 498/337/17, від 14.12.2020 у справі № 592/4591/17.

Доводи апелянта щодо пропуску строку звернення до суду колегія суддів апеляційного суду до уваги не приймає, оскільки позивач звернувся із позовом до суду у березні 20121 року і оскаржував дії відповідача щодо незарахуванння відповідного стажу під час перерахунку у лютому 2021 року. 

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року в адміністративній справі № 300/1298/21 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Л. Я. Гудим