Ухвала
 
08 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/809/20
провадження № 61-17417ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І., 
 
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «МВ Груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», відділ державної реєстрації Луцької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, про визнання недійсним правочину щодо передачі майна до статутного капіталу приватного підприємства та застосування наслідків недійсності правочину, про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 22 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року у вказаній вище справі.
Разом із касаційною скаргою заявником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору посилаючись на те, що дохід, який вона отримує, не дозволяє їй сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 21 020 грн. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19 жовтня 2021 року № 2685 за останній рік ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 19 076,81 грн як допомога по безробіттю. Однак, з 06 березня 2021 року її знято з обліку в центрі зайнятості. Також зазначає, що на її утриманні перебуває малолітній син - ОСОБА_4 . У зв`язку з чим, просила відстрочити сплату судового збору.
На підтвердження свого майнового стану заявником надано копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19 жовтня 2021 року, копію довідки Луцького міського центру зайнятості від 11 лютого 2021 року.
Верховний Суд, вивчивши зміст клопотання та долучені до нього документи, зробив висновок про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Частиною третьою статті 136 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Водночас відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
За подання касаційної скарги заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі                21 020 грн (10 510 грн * 200 %).
Застосувавши правила статті 8 Закону України «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України, оцінивши відомості про доходи ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне відстрочити сплату судового збору у розмірі 21 020 грн за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. 
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, 
УХВАЛИВ:
Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 21 020 грн до ухвалення судового рішення у справі.
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу                № 161/809/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «МВ Груп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», відділ державної реєстрації Луцької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, про визнання недійсним правочину щодо передачі майна до статутного капіталу приватного підприємства та застосування наслідків недійсності правочину, про визнання права власності.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 08 грудня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      А. І. Грушицький