УХВАЛА

20 жовтня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/1337/20
адміністративне провадження № К/9901/35936/21 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2021 року у справі № 280/1337/20 за позовом    ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та визнання протиправними і скасування наказів,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного бюро розслідувань, третя особа - ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просила:
визнати протиправними дії Державного бюро розслідувань по виданню наказу від 30 січня 2020 року № 79-ос про проведення службового розслідування та наказу від 18 лютого 2020 року №107-ос про продовження строку проведення службового розслідування до 20 березня 2020 року;
визнати противоправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 30 січня 2020 року №79-ос;
визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 18 лютого 2020 року №107-ос, про продовження строку проведення службового розслідування до 20 березня 2020 року;
визнати противоправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 18 березня 2020 року № 183-ос про призначення службового розслідування;
визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 15 квітня 2020 року № 127с, про продовження строку проведення службового розслідування до 20 травня 2020 року;
визнати противоправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 18 травня 2020 року № 216 про призначення службового розслідування;
визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 18 червня 2020 року № 274 про продовження строку проведення службового розслідування до 20 липня 2020 року;
визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 16 липня 2020 року № 345, про призначення службового розслідування.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково.
Визнано противоправними та скасовано пункти 4 наказів Державного бюро розслідувань від 30 січня 2020 року № 79-ос; від 18 березня 2020 року № 183-ос; від 15 квітня 2020 року  № 127с; від 18 травня 2020 року № 216; від 18 червня 2020 року № 274; від 16 липня 2020 року № 345 в частині відсторонення ОСОБА_1 , першого заступника Директора Територіального управління Державного бюро розслідування, від виконання посадових обов`язків.
28 вересня 2021 року Державне бюро розслідування засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року.  Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і  стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження зазначено відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частин другої та шостої статті 14, пункту 6 частини другої статті 24, частин першої та другої статті 25 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», статті 72 Закону України «Про державну службу» в частині необхідності реєстрації нормативно-правових актів ДБР, а також підстав та порядку проведення службових розслідувань стосовно працівників ДБР.
Суд окремо звертає увагу, що касаційна скарга у справі № 280/1337/20 вже подавалась відповідачем до суду касаційної інстанції, проте Верховний Суд ухвалами від 12 серпня 2021 року та від 09 вересня 2021 року повернув її як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень. При цьому, Верховний Суд в ухвалах роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою      статті 328 КАС України, в тому числі, і у випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
В той же час, звертаючись до суду з касаційною скаргою втретє, відповідач не виправив недоліки касаційної скарги, які були вказані Верховним Судом, що свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та неврахування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник не виклав передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Зважаючи на те, що касаційну скаргу повернуто, суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Державного бюро розслідувань на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2021 року у справі № 280/1337/20 за позовом    ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дій та визнання протиправними і скасування наказів повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         О.В. Кашпур