КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №752/8894/19                                     Головуючий у 1 інстанції: Машкевич К.В.
Провадження №22-ц/824/13384/2021            Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
07 грудня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                                       Гаращенка Д.Р.
суддів                                                      Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,
за участю секретаря                                    Стеблиненко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Величка Михайла Михайловича представника  ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року в справі за заявою  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2021 року ОСОБА_1 подав заяву до суду першої інстанції про забезпечення зустрічного позову, в якій просив:
- накласти арешт на корпоративні права, які з 01 червня 2021 року належать ОСОБА_3 в розмірі частки 50 329 511 грн 10 коп., що складає 63,78% статутного капіталу ТОВ «Естет Прайм Буд», яка їх отримала від ОСОБА_2 ;
- заборонити ОСОБА_3 реалізовувати право власності на спірне майно, корпоративні права в розмірі частки, що складає 63,78% статутного капіталу ТОВ «Естет Прайм Буд», номінальна вартість якої становить 50 329 511 грн 10 коп. та вчиняти дії щодо його обтяження за будь-якими цивільно-правовими угодами, вносити в якості частки до статутного капіталу третіх осіб юридичних осіб тощо;
- заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з приводу реєстрації, перереєстрації права власності, обтяжень тощо щодо спірного майна - корпоративних прав у розмірі частки, що складає 63,78% в статутному капіталі ТОВ «Естет Прайм Буд», номінальна вартість якої становить 50 329 511 грн 10 коп.
В обґрунтування вимог заяви зазначав, що він подав зустрічний позов, в якому ставить перед судом питання про спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, та поширення правового режиму спільного сумісного майна на усе рухоме та нерухоме майно, корпоративні права та інші активи, які є предметом спору по даній цивільній справі, а тому просить визнати за ним право особистої приватної власності на усе спірне майно, яке і було придбано у шлюбі, але за особисті кошти одного з подружжя, тому не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Серед спірного майна були, зокрема, корпоративні права оформлені ОСОБА_1 на свою дружину ОСОБА_2 у статутному капіталі ТОВ «Естет Прайм Буд» у розмірі 34,68%, номінальна вартість яких становить 24 769 246 грн 10 коп.
Однак, 01 червня 2021 року ОСОБА_2 вчинила відчуження права власності на спірну частку у статутному капіталі ТОВ «Естет Прайм Буд» у розмірі 34,68%, передавши її у власність своїй молодшій сестрі ОСОБА_3 .
Даний факт підтверджується відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, де у розділі перелік засновників відсутнє прізвище ОСОБА_2 , а наявне прізвище ОСОБА_3 з розміром частки у статутному капіталі 50 329 511 грн 10 коп., що на 24 769 246 грн 10 коп. більше, ніж було раніше.
ОСОБА_2 , перебуваючи з 1999 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 не мала права розпоряджатися цим активом без отримання згоди свого чоловіка.
Своїми діями ОСОБА_2 ускладнила виконання судового рішення у разі його ухвалення на користь  ОСОБА_1 , намагаючись у незаконний спосіб позбутися та приховати спільне майно, оскільки воно придбано в період шлюбу останніх, та ОСОБА_1 не давав жодної згоди на відчуження його іншим членом подружжя.
ОСОБА_1 змушений буде залучати участі у даній справі третіх осіб, зокрема, ОСОБА_3 , нотаріуса, який вчинив переоформлення корпоративних прав 01 червня 2021 року, та емітента корпоративних прав ТОВ «Естет Прайм Буд» в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, а також визнавати правочин нікчемним.
Необхідність забезпечення позову обумовлена необхідністю забезпечення цілей виконання майбутнього рішення, ухваленого судом по даній справі, застосування наслідків недійсності правочину та стягнення моральної шкоди, а також забезпечення реальної можливості захистити порушені права, як фактичного власника/співвласника майна.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції адвокат Величко М.М. представник  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити частково.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки поданої ОСОБА_1 13 травня 2021 року заяви про уточнення зустрічної позовної заяви, в якій він уточнив зустрічні позовні вимоги, в тому числі і в частині спірних корпоративних прав, а саме, щодо визнання права особистої приватної власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Естет Прайм Буд» урозмірі 34,68 %, номінальна вартість яких становить 24 769 246 грн 10 коп.
Вказує, що суд першої інстанції мав можливість прийняти рішення про часткове задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову шляхом вжиття відповідних заходів щодо частки в розмірі 34,68 %, номінальна вартість яких становить 24 769 246 грн 10 коп., яка і була відчуження між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01 червня 2021 року, власне право власності на яку заявив ОСОБА_1 13 травня 2021 року.
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, що на час розгляду заяви про забезпечення позову вона не є учасником ТОВ «Естет Прайм Буд» та не володіє його часткою у статутному капіталі. Власники часток є інші особи, які не є сторонами у даній справі, а їх частки не є предметом спору. Так, раніше їй належала на праві приватної власності частка в статутному капіталі ТОВ «Естет Прайм Буд» в розмірі 24 769 246 грн 10 коп., яка була сформована за рахунок майна, яке належало їй на праві особистої приватної власності. Однак, нею було прийнято рішення про продаж вказаної частки.
У судовому засіданні адвокат Лушкін П.Ю. представник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. 
ОСОБА_1 та його адвокат Величко М.М. у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи адвокат Величко М.М. повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Лушкіна П.Ю. представника ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 Постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.»
Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просив, зокрема, стягнути з ОСОБА_2 на його користь 12 384 623 грн 05 коп. грошової компенсації половини вартості внеску ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «ЕСТЕТ ПРАЙМ БУД». (а.с. 106-123 т.2)
У травні 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про уточнення позовних вимог зустрічного позову, в якій просив, зокрема, визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на частку у статутному капіталі ТОВ «ЕСТЕТ ПРАЙМ БУД», що становить 34,68% статутного капіталу, номінальна вартість якої становить 24 769 246 грн 10 коп. (а.с. 63-74 т. 3) 
Натомість, у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просив накласти арешт на корпоративні права, які належать ОСОБА_3 в розмірі частки 50 329 511 грн 10 коп., що складає 63,78% статутного капіталу ТОВ «Естет Прайм Буд», заборонити ОСОБА_3 реалізовувати право власності на ці корпоративні права, заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим особам вчиняти дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності, обтяжень тощо корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Естет Прайм Буд», які належать ОСОБА_3 .
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем у справі за зустрічним позовом є ОСОБА_2 , яка не є власником корпоративних прав ТОВ «ЕСТЕТ ПРАЙМ БУД».
Власником корпоративних прав у розмірі 50 329 511 грн 10 коп., що складає 63,78% статутного капіталу ТОВ «Естет Прайм Буд», є ОСОБА_3 , яка до участі в справі не залучалася.
Крім того судом першої інстанції правильно зазначено, що корпоративні права, які належать ОСОБА_3 у розмірі частки 50 329 511 грн 10 коп., що складає 63,78% статутного капіталу ТОВ «Естет Прайм Буд», не є предметом спору сторін у даній справі.
За змістом ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Отже, корпоративне право є правом особи, якій належить частка у статутному капіталі товариства на управління товариством, участь у загальних зборах, право на отримання прибутку пропорційно частці у статутному капіталі та на інші права визначені законодавством або статутом.
Накладення арешту на корпоративні права особи фактично є втручанням в управління господарським товариством та може призвести до блокування господарської діяльності товариства, а реалізація корпоративних прав, як майнових прав до заміни всупереч закону учасника товариства.
Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Естет Прайм Буд» також не було залучено до участі в справі, а тому забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні праві в розмірі частки, що складає 63,78% статутного капіталу ТОВ «Естет Прайм Буд», можеперешкоджати господарській діяльності даної юридичної особи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Величка Михайла Михайловича представника  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови суду складено 14 грудня 2021 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко

Судді                                                                                      О.І. Сліпченко

                                                                                                 Л.П. Сушко