КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                               
Справа № 761/19282/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13212/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року                                                                                                          м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                    
                                   судді-доповідача      Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Музичко С.Г., Олійника В.І.,                                                                 
                                         при секретарі      Кузьмич Р.Р.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, стягувач: ОСОБА_2 ,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року, постановлену під головуванням судді Савицького О.А.,-    
 
   встановив:
 
09 лютого 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Авторгов А.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на боржницю рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, виконавчим листом № 761/19282/15-ц від 09 вересня 2020 року.
Подання обґрунтовано тим, що в діях та бездіяльності боржниці вбачається ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.
Приватний виконавець зазначив, що ОСОБА_1 на виклик 14 грудня 2020 року не з`явилася. ТОВ «Лакет» в особі його керівника ОСОБА_1 необхідні для розрахунку вартості частки боржника відомості не надало. При цьому сума боргу за судовим рішенням є неспівмірною з сумами, що надходять від звернення стягнення на заробітну плату. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подання приватного виконавця, посилаючись на неврахування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального права.
У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Авторгов А.М. апеляційну скаргу підтримав.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що відсутні підстави для задоволення подання приватного виконавця.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.
Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.
Приватний виконавець  Авторгов А.М. подав заяву про розгляд справи без його участі. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання  рішення суду.  
Крім того, судом першої інстанції зазначено, що сам факт невиконання рішення суду в добровільному порядку не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в його виконанні.   
Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Встановлено, що 09 вересня 2020 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 761/19282/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15 541 914 грн 65 коп., з яких 10 452 475 грн сума основного боргу за договором позики № 3004/2013/ST від 28.02.2013 року, 5 085 785 грн 65 коп. штраф за договором позики № 3004/2013/ST від28.02.2013 року, 3 654 грн сума сплаченого судового збору. 
18 вересня 2020 року приватним виконавцем Авторговим А.М. відкрито виконавче провадження.
18 вересня 2020 року винесено постанову про арешт майна боржника.
13 листопада 2020 року направлено виклик приватного виконавця.
03 грудня 2020 року направлено виклик приватного виконавця.
14 грудня 2020 року складено акт приватного виконавця про те, що ОСОБА_1 на виклик приватного виконавця не з`явилася.
Обґрунтовуючи подання, приватний виконавець зазначив, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не з`являється на виклики приватного виконавця, ТОВ «Лакет» в особі його керівника ОСОБА_1 необхідні для розрахунку вартості частки боржника відомості не надало.
Також приватний виконавець зазначив, що сума боргу за судовим рішенням є неспівмірною з сумами, що надходять від звернення стягнення на заробітну плату. 
Приватний виконавець зазначає, що рішення суду не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено. Тому обмеження у виїзді за межі України є тією мірою, яка змусить боржника виконати свої зобов`язання.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; обов`язок допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явкана вимогу виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Вирішуючи справу, суд врахував вищенаведені вимоги закону та дійшов обґрунтованого висновку, що матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи наявні докази невиконання боржником своїх зобов`язань, колегія суддів не приймає, оскільки приватним виконавцем не надано жодних доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.
Посилання на те, що боржником було відчужено майно перед початком виконавчого провадження, колегія суддів оцінює критично, оскільки виконавче провадження відкрито 18 вересня 2020 році, і з цього часу, доказів ухилення від виконання рішення суду матеріали справи не містять.
Доводи апеляційної скарги про те, що боржником були вчинені дії щодо затягування судового процесу щодо стягнення заборгованості, колегія суддів не приймає, оскільки при розгляді подання про обмеження у праві виїзду боржника за межі України, встановленню підлягає лише факт ухилення боржника від виконання рішення суду, або його відсутність.
Невиконання боржником в добровільному порядку рішення суду, не свідчить про ухилення боржника від його виконання, а встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника можливе лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що діяльність боржника зумовлює необхідність робочих подорожей за кордон, не дають підстав для висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання, покладених на неї рішенням, обов`язків у виконавчому провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано не врахував наданий реєстр відправлень рекомендованої кореспонденції та роздруківку із сайту Укрпошта, колегія суддів не приймає, оскільки доказів отримання ОСОБА_1 виклику приватного виконавця від 03 грудня 2020 року матеріали справи не містять. 
Надана приватним виконавцем роздруківка із сайту Укрпошта стосується отримання кореспонденції адвокатом Кобець Р.Ю.  
Колегія суддів бере до уваги, що адвокатом Кобець Р.Ю. була надана обґрунтована відповідь на виклик приватного виконавця від 03 грудня 2020 року.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 12 лютого 2021 року постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-            
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 15 листопада 2021 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                                                   Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                    С.Г. Музичко

 
 
                                                                                                                               В.І. Олійник