УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/1114/21 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М. 
Категорія 70 Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року                                                                              м. Житомир
Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді:   Григорусь Н.Й.,
суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) в місті Житомирі цивільну справу № 274/1114/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2021 року, яке ухвалено суддею Вдовиченко Т.М. в м. Бердичеві (повний текст складено 27 серпня 2021 року), 
в с т а н о в и в:
У лютому 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до закінчення нею навчання.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона разом з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , яка на даний час вже є повнолітньою та продовжує навчання у Державному вищому навчальному закладі «Бердичівський коледж промисловості, економіки та права» за спеціальністю «Облік і оподаткування».
Також зазначає, що донька потребує значних коштів на придбання учбової літератури, канцелярського приладдя, продуктів харчування, проїзд, одяг, взуття.
Позивач вказує що має незадовільний матеріальний стан, має статус інваліда третьої групи, а відповідач є працездатним, працевлаштованим, має можливість матеріально утримувати повнолітню дочку, тому просила позов задовольнити.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2021 року позов  ОСОБА_1  задоволено частково, ухвалено стягувати з ОСОБА_2  аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1  в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку ( доходів) щомісячно, починаючи з 18 лютого 2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення  ОСОБА_3  двадцяти трьох років. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі. Зазначила, що суд першої інстанції при ухваленні рішення посилався на ст. 182 СК України, але не в повному обсязі врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Також скаржник вказала, що районний суд не врахував, що витрати на придбання учбової літератури, канцелярського приладдя, продуктів харчування, проїзд, одяг, взуття, лікування є значними, а висновок про можливість покриття 2 000 грн аліментів половини потреб доньки в їжі, одязі, лікуванні тощо є помилковим.
Посилання суду першої інстанції на те, що позивач є підприємцем, на її думку, не є підставою для покладання обов`язку одноосібно утримувати дочку. Позивач вказала, що на даний час працює по трудовому договору та отримує мінімальну зарплатню.
Позивач посилається на обставини, які були встановлені рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2019 року у справі № 274/3227/18 про те, що ОСОБА_2 є працездатним, його матеріальний стан є задовільним та стабільним, що не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку, а дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. На противагу вказаним встановленим обставинам доказів погіршення свого матеріального ОСОБА_2 не надав, тому ухвалене районним судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/8 частини доходів є незаконним та необґрунтованим. 
Крім того, позивач вказала на упереджене відношення головуючого, що проявилось у небажанні судді долучити до матеріалів справи довідки про стан здоров`я позивача та її доньки, а також коментарях щодо вартості придбаних товарів.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі ст.ст. 368, 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.
Так, судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 25 лютого 2003 року (а.с. 5).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом із дочкою ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 , згідно довідки ОСББ «Гідне життя- 55-57» № 14 від 04 лютого 2021 року (а.с. 6).        
З довідки Державного вищого навчального закладу «Бердичівський коледж промисловості, економіки та права» № 655 від 05 лютого 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою другого курсу вказаного закладу, денного відділення, навчається за державним замовленням. Період навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2022 року (а.с. 7).
До матеріалів справи долучені копії квитанцій, що позивачем в період з 2019 року по 2020 роки витрачалися кошти на купівлю взуття, одягу, засобів косметики (а.с. 21-24); 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 сплатила кошти в сумі 2 585 грн на рахунок Національного університету Києво-Могилянська академія за курси англійської мови ОСОБА_3 ; 19 грудня 2019 року ОСОБА_3 сплатила благодійний внесок батьківський фонд БКПЕП в сумі 1 000 грн, 19 січня 2021 року ОСОБА_3 сплатила 240 грн на рахунок Вінницького регіонального центру оцінювання якості освіти (а.с. 25-27).
Позивачу ОСОБА_1 згідно копії довідки до Акта огляду МСЕК від 23 вересня 2019 року, встановлено третю групу інвалідності загального захворювання на строк до 01 травня 2022 року (а.с. 8). 
Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України сума отриманих відповідачем ОСОБА_2 доходів за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2021 року, зокрема у 2021 році склала 76 262,60 грн (а.с. 59-60). 
З відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України вбачається, що сума отриманих позивачем ОСОБА_1 доходів за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2021 року, як приватний підприємець, зокрема на 2021 рік склала 30 618,18 грн (а.с. 72-77).
З постанови Житомирського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у цивільній справі №274/3227/18 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у з ОСОБА_4 , які є батьками сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній перебуває на їх утриманні (а.с. 14-17).
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 на праві приватної власності володіє земельною ділянкою площею 3,2988 га, яка знаходиться на території Юрівської сільської ради Козятинського району Вінницької області та передав її в оренду на підставі договору Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Маяк» (а.с. 10). 
Згідно довідки Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Маяк» у 2020 році ОСОБА_2 нарахована орендна плата за земельний пай в сумі 13 664,60 грн (а.с. 55). 
Задовольняючи позовні вимоги частково та стягнувши з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спроможний надавати допомогу своїй дочці на навчання саме у такому розмірі до закінчення нею навчання.  
Колегія погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
Правовідносини батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами (правовий висновок, викладений у постанові ВСУ від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15).
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. 
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинна довести продовження навчання дочки, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач – неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. 
Під час розгляду справи було встановлено, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а її батько – ОСОБА_2 є працездатним, має можливість таку допомогу надавати.
Враховуючи викладене, зважаючи на спроможність відповідача надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу, перебування у відповідача на утриманні неповнолітнього сина, колегія погоджується з висновком районного суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відповідає сімейному законодавству, яке встановлює обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на час навчання до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови потреби такої допомоги. 
Визначений судом першої інстанції розмір аліментів, на думку колегії суддів відповідає принципу розумності та справедливості та положенням ст. 182 СК України. Крім того, суд першої інстанції у повній мірі дослідив обставини справи, надані докази та доводи, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі.
Доводи позивача про погіршення у дочки стану здоров`я у зв`язку з перенесенням гострого бронхіту вірусологічного підтвердженого COVID - 19, на підтвердження чого скаржником надано довідку, колегією до уваги не береться, оскільки первісні вимоги у даній цивільній справі не стосуються додаткових витрат на дитину згідно положень ст. 185 СК України, натомість предметом спору є правовідносини, передбачені главою 16 ст.ст. 198-201 СК України щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. 
Інша аргументи апеляційної скарги є аналогічними доводам, зазначеним в позовній заяві, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення, який не потребує додаткового правового аналізу. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, залишено не розглянутими обставини, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд        
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 серпня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 16.11.2021.