ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 листопада 2021 року           справа №200/1234/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Блохіна А.А., секретар судового засідання Сізонов Є.С., за участі представника відповідача Пономарьова А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 08 квітня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/1234/21-а (суддя в І інстанції Крилова М.М.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,  

                                                          УСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – ГУ ДПС у Донецькій області, податковий орган) про:
- визнання протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Донецькій області щодо не виключення з інтегрованої картки ОСОБА_1 даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску у розмірі 10 866,41 грн за період з другого кварталу 2018 року по другий квартал 2019 року;
- зобов`язання ГУ ДПС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску у розмірі 10 866,41 грн за період з другого кварталу 2018 року по другий квартал 2019 року.
На обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що на численні звернення позивача до податкового органу щодо приведення відомостей в ІКП у відповідність до встановлених обставин, відповідачем не були відкориговані дані в ІКП позивача, хоча коригування помилкових даних у ІКП прямо передбачено пунктом 6 Розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року № 422.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Донецькій області, щодо не виключення з інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1  даних наявність недоїмки з єдиного соціального внеску за період з 18 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року.
Зобов`язано  ГУ ДПС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки ФОП ОСОБА_1 шляхом виключення даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску за період з 18 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року. 
У задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Донецькій області, щодо не виключення з інтегрованої картки ОСОБА_1 даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску за період з 01 квітня 2018 року по 17 грудня 2018 року, зобов`язання ГУ ДПС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску за період з 01 квітня 2018 року по 17 грудня 2018 та зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску за період з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року – відмовлено.
Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, не надання вірної оцінки обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Позивачка та її представник до апеляційного суду не прибули.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі на рішення місцевого суду, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданого 07 вересня 2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 . Позивач є фізичною особою-підприємцем (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 №181336) та перебуває на обліку у ГУ ДПС у Донецькій області, Бахмутське управління, Бахмутська ДПІ (м.Бахмут), про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 01 січня 2012 року по теперішній час перебуває на спрощеній системі оподаткування, що не є спірним між сторонами.
Як вбачається з довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 409 від 27.06.2019, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання з 17.12.2018 по 29.02.2020.
Відповідно до довідки Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №433 від 03.02.2020, ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання з 01.02.2020 по 31.01.2023.
Заявою від 19 листопада 2020 року про проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки позивач просив провести коригування даних (показників) інтегрованої картки платника – ФОП ОСОБА_1 з урахуванням рішень Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2019 року по справі № 200/3449/19-а, від 07 серпня 2019 року по справі № 200/7939/19-а, від 23 січня 2020 року по справі № 200/13284/19-а, постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року по справі № 200/3761/20-а та платежів здійснених протягом періоду з 19.12.2018 по 19.06.2019.
Листом від 21 січня 2021 року № 1017/6/05-99-04-24 ГУ ДПС у Донецькій області зазначено, що 08.01.2020 поданий річний звіт з єдиного внеску №184 на суму зобов`язань 4590,30 грн., за період з січня 2019 року по травень 2019 року. Відповідно до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 435 від 14.04.2015 у разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах. Таким чином, ГУ ДПС було проведено поновлення раніше скасованих нарахувань у сумі 2754,18 грн. З огляду на вищевикладене недоїмка зі сплати єдиного внеску складає 10 866,41 грн. Також зазначило, що рішення Донецького окружного адміністративного суду та Першого апеляційного адміністративного суду не скасовує обов`язків платника єдиного внеску щодо сплати єдиного внеску, а дає можливість тимчасово – на період проведення антитерористичної операції, не виконувати їх у встановлені строки та в повному обсязі.
Заявою від 04.07.2019 вх.96074/10 (отримано ГУ ДПС у Донецькій області 04.04.2019) позивач попередив, що не має можливості приймати добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, отже просить врахувати, що з 01.01.2019 року не є платником ЄСВ.
Заявою від 05 лютого 2020 року вх.16812/10 (отримано ГУ ДПС у Донецькій області 05.02.2020) позивач попередив, що не має можливості приймати добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, апеляційний суд виходить з такого.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон № 2464-VI), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 №508/26953 (далі - Інструкція № 449).
За приписами пунктів 3, 5 частини 1 статті 14 Закону № 2464-VI, органи доходів і зборів зобов`язані, зокрема: здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру страхувальників Державного реєстру.
Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними  Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої  наказом № 449  Міністерства фінансів України 20.04.2015.
Відповідно до п. 10 розділу ІV Інструкції обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.
Отже, за положенням статті 9 Закону № 2464-VI та Інструкції № 449, ДФС мало право нарахувати внесок, прийнявши вимогу про його сплату, на підставі: акту перевірки; звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів; бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) нараховується внесок.
Відповідно до п. 2 розділу VI Інструкції, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.
За приписами п. 3   розділу VI зазначеної вище інструкції,  органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
Відповідно до пункту 61.1. ст. 61, підпунктів 62.1.1 та 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.
Згідно зі статтею 71, підпункту 72.1.1 пункту 72.1. статті 72 ПК України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
За приписами Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
Працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.
Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.
Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему органів ДФС з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами, зокрема, інформація з рішення суду, прийнятого по суті.
Статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) ("Скасовується в судовому порядку"/ "Вручено, судовий розгляд"/ "Анульовано").
У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на "Скасовується в судовому порядку"/"Вручено, судовий розгляд"/ "Анульовано" при частковому скасуванні.
У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус повідомлень-рішень/рішень/вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на "Скасовується в судовому порядку"), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.
Відповідальні працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем органів ДФС, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.
Системний аналіз ПК України  та Порядку № 422 свідчить про те, що ведення контролюючим органом ІКП, відображення у ній певної інформації під час здійснення оперативного обліку податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, не обумовлює само по собі виникнення для платника податків будь-яких грошових зобов`язань, оскільки останні встановлюються та оформлюються виключно в порядку встановленому Главою 4 Розділу ІІ ПК України шляхом прийняття відповідного рішення та врученням платнику податкової вимоги.
При цьому, положеннями ПК України унормовано питання як адміністративного, так і судового оскарження рішень контролюючих органів щодо визначення суми податкового зобов`язання.
Відповідно до інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 рахується недоїмка з єдиного внеску за період з 01.04.2018 по 31.12.2018 у сумі 6276,11 та з 01.01.2019 по 31.05.2019 у сумі 4590,30 грн.
Щодо внесення змін до інтегрованої картки платника податків в період з 18.12.2018 року по 30.06.2019.
Приписами ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI визначено, що особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Виходячи із зазначених правових норм, право не сплачувати єдиний внесок поширюється на фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком або інвалідами, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером по інвалідності, що підтверджується довідками  № 409 від 27.06.2019 та №433 від 03.02.2020.
Також, постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2020 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 звільнена від сплати єдиного соціального внеску як особа, що отримує пенсію по інвалідності третьої групи від загального захворювання з 17 грудня 2018 року. Разом з тим, постановлено: адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу – задовольнити частково; визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Донецькій області від 10.03.2020 № Ф-525-25 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 9801,66 грн.
Згідно з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.03.2018 в справі № 805/2195/17-а, відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують, відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За висновком Верховного Суду, звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, в силу ч. 1-3 ст. 10 Закону № 2464-VI платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату). Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, законодавством визначено обов`язкову умову для добровільної сплати єдиного внеску фізичною особою-підприємцем, яка є пенсіонером та отримує пенсію - укладення такою особою договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Нормою ч. 4 ст. 10 Закону № 2464-VI визначено, що договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.
Матеріали справи не містять доказів укладення позивачем договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, позивач неодноразово надсилав заяви, в яких повідомляв, що що не має можливості приймати добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Відтак, враховуючи те, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності та звільнений від сплати єдиного внеску в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладала, місцевий суд дійшов правильного висновку, що у неї відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
З приводу посилання відповідача на той факт, що позивач самостійно подав річний звіт з єдиного внеску № 184 від 08.01.2020, яким визначив базу нарахування єдиного внеску і тому має обов`язок сплатити єдиний внесок, слід наголосити на такому.
Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 435 звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за основним місцем взяття на облік як платника єдиного внеску в органах доходів і зборів, при цьому під страхувальником Порядок № 435 розуміє платників єдиного внеску, зазначених в пункті 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, на яких покладено обов`язки нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, а також платники єдиного внеску, зазначені в пунктах 4, 5, 5-1 частини першої статті 4 Закону.
Отже, обов`язок подавати звіт виникає виключно у особи, яка має статус платника єдиного внеску, при цьому такий статус особа набуває в силу вимог Закону № 2464-VI, а не у зв`язку із поданням звітності. Помилкове подання такого звіту, не робить особу платником єдиного внеску і не тягне за собою обов`язку з його сплати.
Відповідно до п.2 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 7 квітня 2016 року № 422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (далі - Порядок № 422), інтегрована картка платника (надалі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.
З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій (розділ ІІ п. 1 Порядку № 422).
З наведених норм Порядку № 422 вбачається, що ІКП позивача містить помилкові відомості про наявність у нього боргу із сплати єдиного внеску, а тому для повного захисту прав позивача, такі дані підлягають вилученню.
Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання ГУ ДПС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом визнання протиправною бездіяльність ГУ ДПС у Донецькій області щодо не виключення з інтегрованої картки ОСОБА_1 даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску за період  з 18 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року та зобов`язання виключення даних про наявність недоїмки з єдиного соціального внеску за період з 18 грудня 2018 року по 31 травня 2019.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року в справі № 200/1234/21-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 02 листопада 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук