Ухвала
22 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 753/19867/20
провадження № 61-18030ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду 
від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2021 року провадження у справі закрито.
Постановою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У листопаді 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року у справі № 753/19855/18 у задоволенні позовних АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Рішення суду набрало законної сили.
У справі № 753/19855/18 підставою для звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом до ОСОБА_1 було стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 квітня 2013 року станом на 16 вересня 2018 року у розмірі 17 875,95 грн, що складалася з: 00,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 10 015,69 грн - заборгованості за нарахованими відсотками; 7 870,61 грн - заборгованості по пені; 500 грн - штраф (фіксована складова) та 827,43 грн штраф (процентна складова).
Натомість у цій справі предметом позову стало стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором № б/н від 04 квітня 2013 року, проте станом на 06 жовтня 2020 року у розмірі 87 114,63 грн, яка складалася з: 
15 606,91 грн - заборгованості за кредитом; 68 507,72 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованості за комісією; 3 000 грн - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у цій справі не були предметом розгляду у справі № 753/19855/18, періоди, за які заявлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості, також є різними, а тому предмет позову у цивільних справах № 753/19855/18 та 
№ 753/19867/20 не є тотожним.
З урахуванням викладеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що предмет звернення АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором у справах № 753/19855/18 та № 753/19867/20 є різним, оскільки стосується різного періоду нарахування та відмінних сум заборгованості, які стали підставою звернення з відповідним позовом, а тому апеляційний суд дійшов вірного висновку про скасування ухвали суду із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків апеляційного суду. Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні процесуального питання не викликає розумних сумнівів.
Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги 
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  та змісту постанови суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року, якою скасовано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 
2021 року про закриття провадження у справі та направлено справу для продовження розгляду, є необґрунтованою.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     С. Ф. Хопта
 
        Є. В. Синельников
 
        В. В. Шипович