П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 жовтня 2021 року                                         

м. Чернівці          

справа №715/2257/13-ц

провадження №22-ц/822/837/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І. 
       
учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»

заінтересована особа Приватне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 

апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2021 року, головуючий у першій інстанції Цуренко В.А

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з заявою про   заміну сторони стягувача у виконавчих листах на його правонаступника.

Посилалося на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року в сумі 77 648 грн. 81 коп., судовий збір в сумі 776 грн. 49 коп.

Згідно договору №GL48N718070_ І_6 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30 липня 2020 року, який посвідчений Пономарьової Д.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано за № 1456, право вимоги за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року, що укладений між Приватним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та  ОСОБА_1  відступлено первісним кредитором Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, в тому числі за договорами забезпечення, що є невід`ємними частинами.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року, що укладений між Приватним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 .

Просило замінити сторону стягувача у виконавчому листі з Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на його правонаступника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області по справі № 715/2257/13-ц за провадженням № 2/715/802/13 від 23 грудня 2013 року, яке було винесено на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задоволено, замінено сторону стягувача у виконавчому листі з Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області по справі № 715/2257/13-ц за провадженням № 2/715/802/13 від 23 грудня 2013 року, яке було винесено на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2021 року скасувати та поставити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про зміну стягувача. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що заміна сторони у виконавчому провадженні здійснюється у відкритому виконавчому провадженні, заміна стягувача можлива і до відкриття виконавчого провадження, аде лише за умови видачі судом виконавчого листа.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази видачі виконавчого листа на виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області по справі № 715/2257/13-ц від 23 грудня 2013 року.

Договір №GL48N718070_ І_6 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30 липня 2020 року не містить інформації про передачу виконавчих листів, що видавались судом.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»  просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
Зазначає, що заміна сторони виконавчого провадження можлива як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.512, ч.1 ст.514 ЦК України, ч.1 ст.442 ЦПК України та дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на заміну кредитора у зобов`язанні за договором між Приватним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 кредиту від 23 травня 2008 року№ 2008/980-МК/84 та договором забезпечення.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року в розмірі 77 648 грн. 81 коп., судовий збір в розмірі 776 грн. 49 коп.

Згідно договору №GL48N718070_ І_6 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30 липня 2020 року, який посвідчений Пономарьової Д.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано за № 1456, право вимоги за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року, що укладений між Приватним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 відступлено первісним кредитором Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, в тому числі за договорами забезпечення, що є невід`ємними частинами.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Статтями 129, 129(1) Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції і який має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частини перша, третя статті 431 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

У постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13зазначено, що «за змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Водночас, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, в тому числі, до відкриття виконавчого провадження.

На підставі статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

За змістом частини 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У постанові від 03 листопада 2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому   статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених   статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи   статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями   статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі   статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України   (пункти 74 та 75 постанови).

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Саме після відкриття однієї зі стадій господарського процесу і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах. Якщо після відкриття провадження за скаргою/заявою на судове рішення, поданою особою, яка вважає себе правонаступником позивача у спірних правовідносинах, буде встановлено, що така особа не набула прав та обов`язків правопопередника, суд своєю ухвалою закриває відповідне провадження на підставі визначеної процесуальним законодавством норми. У випадку коли ставиться питання про заміну стягувача у виконавчому провадженні та скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження, встановлення судом обставин відсутності переходу прав від правопопередника до правонаступника буде мати процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідної заяви. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису. Здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії господарського процесу не є можливою (пункти 6.19-6.22, 6.28).

Отже, у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (пункти 74 та 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20);   здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128);  у разі закінчення виконавчого провадження особа може заявити про заміну стягувача у справі, лише ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу (скасування постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження), в межах якої будуть досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах (пункти 6.19, 6.28 постанови від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20)).

У постановах від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони  виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2013 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року в сумі 77 648 грн. 81 коп., судовий збір в сумі 776 грн. 49 коп.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У матеріалах справи відсутні докази видачі виконавчого листа.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року в сумі 77 648 грн. 81 коп., судового збору в сумі 776 грн. 49 коп. постановлене 23 грудня 2013 року.

Закон України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого документа, передбачав, що виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання протягом одного року.

Указаний закон втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Згідно з пунктами 5, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02 червня 2016 року, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Частиною першою, другою, пунктом 1 частини четвертої  статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не подано доказів переривання строку пред`явлення виконавчого листа з виконання рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року в сумі 77 648 грн. 81 коп., судового збору в сумі 776 грн. 49 коп.

З огляду на сплив строку пред`явлення виконавчого документа до виконання на момент укладення договору між Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» від 30 липня 2020 року №GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги, відсутня дійсна вимога, яка могла бути передана новому кредитору.

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Отже, подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після  спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128).

З огляду на встановлені у справі обставини спливу строку для пред`явлення виконавчого листа з виконання рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 2008/980-МК/84 від 23 травня 2008 року в сумі 77 648 грн. 81 коп., судового збору в сумі 776 грн. 49 коп. до виконання, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для заміни стягувача на порушення норм процесуального права.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що заміна стягувача у виконавчому листі не може бути здійснена, оскільки виконавчий лист судом не видавався.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи з виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У справі, яка переглядається, первісним стягувачем є Приватне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», яке перебуває в стані припинення та здійснення ліквідаційної процедури, здійснило відчуження прав вимоги на користь заінтересованої особи, а тому втратило матеріально-правову та процесуальну заінтересованість в отриманні такого виконавчого листа та не зобов`язане вчиняти такі дії фактично для та на користь нового стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке набуло прав вимоги за договором відступлення права вимоги. При цьому, сама лише відсутність виконавчого листа не є та не може бути перешкодою у матеріальному правонаступництві у спірних правовідносинах товариства після банку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року справа № 0417/7776/2012.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене ухвала Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2021 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України, а заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про   заміну сторони стягувача у виконавчих листах на його правонаступника залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частин 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом апеляційної інстанції скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2021 року задоволено.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 454 грн. відповідно квитанцій Акціонерного товариства «Банк Альянс» №12-5008002/1 від 12 липня 2021 року, №04-522079/1 від 04 серпня 2021 року.

ОСОБА_2 сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 454 грн. відповідно квитанцій Акціонерного товариства «Банк Альянс» №12-500797/1 від 12 липня 2021 року, №04-522084/1 від 04 серпня 2021 року.

Отже, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі по 454 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2021 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах на його правонаступника залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь  ОСОБА_1 судовий збір в сумі 454 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь  ОСОБА_2 судовий збір в сумі 454 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Дата складання повного судового рішення 20 жовтня 2021 року.

Головуючий                                                                 Н.Ю. Половінкіна

Судді:                                                                        Н.К. Височанська 

                                                                               О.О. Одинак