ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/105/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Кравчук О.В.) у справі №340/105/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-  
                                                     ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
- визнати бездіяльність відповідача -Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як суб`єкта владних повноважень протиправною щодо неприйняття за заявою ОСОБА_1 від 17 серпня 2020 року рішення по перерахунку ( розрахунку) його основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на який у заявника встановлено постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2011 року по справі №2-а-597/11
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як суб`єкта владних повноважень усунути порушення права ОСОБА_1   на розмір основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яке підтверджено постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області   від 05 травня 2011 року по справі №2-а-597/11 на момент виникнення спірних правовідносин , шляхом прийняття для цього відповідного рішення по розрахунку пенсії з 17 серпня 2020 року у розмірі основної пенсії- 6 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії особі з інвалідністю ІІІ групи - 50% мінімальної пенсії за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, має ІІІ групу інвалідності, Згідно з постановою Новоархангельського районного суду від 05 травня 2011 року у справі № 2-а-597/11 позивач набув права на державну та додаткову пенсії у розмірах, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач наголошує, що постанова  суду має безстроковий характер, підтверджує у позивача право на величину пенсії у визначених на момент виникнення спірних правовідносин розмірах відповідно з 20 жовтня 2010 року і є обов`язковою для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб. Однак, покликаючись на законодавчі зміни щодо порядку та розмірів відповідних пенсій, відповідач із часом перестав враховувати вказане судове рішення при обрахунку розміру пенсії. Позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати пенсії на підставі постанови Новоархангельського районного суду від 05 травня 2011 року у справі № 2-а-597/11, однак відповідач листом відмовив у задоволенні його вимог. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року  у позові відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.
Сторони повідомлені про день розгляду справи.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та інвалідом ІІІ групи, захворювання якого пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Новоархангельського районного суду від 05 травня 2011 року у справі             № 2-а-597/11 Управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі Кіровоградської області зобов`язано здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20 жовтня 2010 року з урахуванням проведених виплат за вказаний період.
Проте, у 2011 році відповідачем змінений порядок та розмір нарахувань позивачеві такої пенсії.
Вважаючи, що вказаним судовим рішенням підтверджене право ОСОБА_1 на довічне отримання пенсії у розмірі, встановленому 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, позивач у серпні 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії на підставі постанови Новоархангельського районного суду від 05 травня 2011 року у справі № 2-а-597/11.
Листом від 14 вересня 2020 року № 2509-2678/ІІ-03/8-1100/20 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для нарахування йому пенсії згідно вказаного судового рішення, оскільки з липня 2011 року змінилося законодавче регулювання механізму обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 1 листопада 2011 року всі пенсії «чорнобильців»  приведено у відповідність до норм чинного законодавства України, зокрема відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету» від 06 липня 2011 року    № 745.
Не погодившись із відмовою відповідача про нарахування пенсії згідно постанови від 05.05.2011, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Суд першої інстанції відмовляючи у позові дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив позивачеві у поновленні виплати пенсії відповідно до норм статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі постанови Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05 травня 2011 року по справі №2-а-597/11.  Доводи позивача про те, що пенсія повинна беззастережно та довічно виплачуватись у розмірі, встановленому постановою Новоархангельського районного суду від 05 травня 2011 року у справі № 2-а-597/11, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, правових висновках Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з таких підстав. 
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено  Законом України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»  (далі - Закон №796-XII). 
Відповідно до  статті 49 Закону №796-XII, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно  статті 50 Закону №796-XII  (в чинній на час призначення позивачу пенсії редакції), особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема, інвалідам III групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.
Частиною четвертою  статті 54 Закону №796-XII  (в чинній на час призначення позивачу пенсії редакції) визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема, по II групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.
При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.
Разом з тим, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 №3491-VI (далі - Закон №3491-VI), яким розділ VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4 наступного змісту - установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».
Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011  визнано таким, що відповідає  Конституції України  (є конституційним) положення пункту 4 розділу VІІ  Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік».
Відтак, Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інший, ніж передбачений ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.          На виконання пункту 7 Закону №3491-VI, 06.07.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» №745, яка набрала чинності з 23.07.2011, п.п. 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою. А тому саме із цієї дати органами пенсійного фонду були переглянути усі судові рішення на предмет можливого закінчення їх виконання у зв`язку зі зміною правового регулювання та розмірів здійснених виплат.
Здійснивши аналіз вищенаведених правових норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що оскільки 23.07.2011 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, якою встановлено розмір пенсії особам, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи», положення статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підлягають застосуванню лише до 23.07.2011 року, а після вказаної дати застосуванню підлягають положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» №2857-VI та постанови Кабінету Міністрів України № 745.
Таким чином, починаючи з 23.07.2011 року в Україні змінилося правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювалась виплата пенсії та інші соціальні виплати згідно з судовим рішенням. 
Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі №21-317а15, від 30.04.2018 року у справі №522/5744/17, від 16.08.2019 у справі №815/6985/15 та від 16.07.2020 у справі № 815/6486/15.          У вказаних постановах суди, здійснивши аналіз положень Закону №796-XII, Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», постанови №745, зазначили, що з 23 липня 2011 року чинним законодавством встановлено інші, ніж передбачені статтями 50, 54 Закону України №796-XII, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем на виконання постановою Новоархангельського районного суду від 05 травня 2011 року у справі № 2-а-597/11 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з листопада 2010 року та до жовтня 2011 року. 
Натомість починаючи з листопада 2011 року пенсія ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась в розмірах, що визначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Перевіряючи доводи позивача щодо звуження його права на пенсію, розмір якої встановлено судовим рішенням, суд виходить з того, що в абзаці 4 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 19.06.2001 № 9-рп/2001, зазначено, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.          Конституційний Суд України у рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.
У Рішенні № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов`язується з його функціями, визначеними в пункті 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Відтак, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 03 червня 2014 року у справі Великода проти України (заява №43331/12), в якому суд розглянувши скаргу, зокрема, за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Суд у цій справі констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, було внесено зміни, відповідно, судове рішення не може бути гарантією проти законодавчих змін у майбутньому.
Колегія судді зауважує, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745, а з 01.01.2012 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 встановлено інший порядок визначення та виплат розмірів пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи позивача, що виплата йому пенсії має здійснюватися в тих розмірах, які першочергово встановлені рішенням суду, оскільки судове рішення не може бути гарантією щодо законодавчих змін регулювання пенсійних виплат у майбутньому.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №340/105/21 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак