ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1894/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 жовтня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини  НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                     В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 14.03.2016 по 28.02.2018 включно, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базовий місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по 28.02.2018 включно, в сумі 78132,24 грн, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяць) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 13.08.2018 включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період, з 01.03.2018 по 13.08.2018 включно, відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.
Позов мотивовано протиправною бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період, з 14.03.2016 по 13.08.2018 включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період, з 14.03.2016 по 13.08.2018 включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи в частині позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по 28.02.2018 включно, в сумі 78132,24 грн, дійшов висновку, що розрахунок суми індексації відноситься до повноважень відповідача.
Відмова в частині позовних вимог щодо визначення при нарахуванні індексації грошового забезпечення базового місяця - січень 2008 року, а також щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період, з 01.03.2018 по 13.08.2018 включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та зобов`язання її нарахувати і виплатити, мотивована передчасністю заявлених позовних вимог, оскільки позивачу Військовою частиною НОМЕР_1 ще не було проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, а отже і відсутнє порушене право позивача.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо виплати щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 4258 гривень 75 копійок за період з 01.03.2018 по 13.08.2018 включно та в частині відмови у визначенні базового місяця січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 14.03.2016 по 28.02.2018, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскільки позивач та відповідач у даному спорі висловили протилежні позиції щодо базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення, вказане є очевидним свідченням існування спору щодо аспекту визначення базового місяцю для нарахування та виплати індексації, відповідно такі позовні вимоги не можна вважати передчасними.
Враховуючи правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року (справа №815/1048/16) спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог залишити без змін.
Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив, з 14.03.2016 по 13.08.2018, військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.03.2016 №63, витягом з наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 16.03.2016 №65, витягом з наказу командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 13.08.2018 №187, військовим квитком серії НОМЕР_3 . 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.
Вирішуючи даний спір, місцевий суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, колегія суддів, надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині відмови у задоволенні позовних вимог стосовно визначення базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення, враховує наступне.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.
Колегія суддів акцентує увагу, що спір у даній справі виник між сторонами з приводу наявності чи відсутності права у позивача права на нарахування та отримання індексації грошового забезпечення як складової грошового забезпечення військовослужбовців. 
Разом з тим, враховуючи, що обов`язок розрахунку конкретних помісячних розмірів індексації доходів позивача покладається саме на його роботодавця, відтак відсутні підстави у даному спорі для встановлення базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення.
За таких обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що визначення судом розміру такої індексації є передчасним, оскільки наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути реальний захист порушеного суб`єктивного права позивача.
А також колегія суддів акцентує увагу, що такі вимоги позивача спрямовані на майбутній захист його прав, свобод та інтересів, які на час розгляду судом даної справи не були порушені, відповідно є заявленими передчасно.
Даний висновок також узгоджується із правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.01.2021 у справі №  160/35/20:  «у цій справі встановлювалось право особи на нарахування та виплату спірної грошової суми, яка визначена не була, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що позовна вимога про нарахування та виплату компенсації за невчасно виплачену індексацію заявлена передчасно, відносно майбутніх правовідносин та подій, котрі ще не склались(Управління не здійснило обчислення розміру індексації за спірний період), отже задоволенню не підлягає».
У той же час, колегія суддів не знаходить підстав для прийняття до уваги посилань позивача в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду, оскільки такі судові рішення не є релевантними спірним правовідносинам.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Повне судове рішення складено 05.10.2021 року.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,  апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів:	О.В. Карпушова 	
 	Л.В. Губська 	
 	 О.В. Епель