ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 р.	Справа № 480/7542/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2020, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 14.12.20 року по справі № 480/7542/20
          за позовом         Головного управління ДПС у Сумській області  
          до          ОСОБА_1                 
          про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 10716,75 грн, а саме: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) у сумі 10496,50 грн; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) у сумі 220,25 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 позовні вимоги Головного управління ДПС у Сумській області  задоволено.
Стягнуто з   ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )  податковий борг в сумі 10716,75 грн (десять тисяч сімсот шістнадцять грн. 75 коп.), а саме: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) у сумі 10496,50 грн. на р/р UА888999980314070617000018484, одержувач УК Сумському р/отг с.Бездрик/18010200, код одержувача 37970621, банк одержувача Казначейство України (ЕА11), МФО 899998; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (код платежу 18010200) у сумі 220,25 грн. на р/р UА828999980314040617000018540, одержувач Сумська міська отг 8010200, код одержувача 37970593, банк одержувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що Сумським окружним адміністративним судом відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та не повідомлено відповідача про розгляд справи, чим судом позбавлено право на інформування щодо розгляду справи та права на подання відзиву на позовну заяву позивача, в якому проти позовних вимог однозначно висловив би заперечення та просив би відмовити в їх задоволенні. На переконання відповідача, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального  права, а саме: не враховано пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України та грубо порушено норми процесуального права в частині інформуванння про розгляд справи та проведення однобічного розгляду справи. Зазначає, що  суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки тому факту, що оскільки на адресу позивача не надходило ніяких податкових-повідомлень рішень щодо  сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, при цьому відповідач не є суб`єктом, який сам має визначати податкове зобов`язання та подавати відповідну декларацію  до контролюючого органу, а відтак податкова вимога є безпідставною та необгрунтованою.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що   відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Сумській області та є платником податку.
Головним управлінням ДПС у Сумській області  направлені ОСОБА_1  за податковою адресою: АДРЕСА_1 , податкові повідомлення-рішення:
- від 28.12.2017 №2543/54-13, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 3279,15 грн;
- від 17.12.2018 №870/54-13, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 4751,15 грн;
- від 17.12.2018 №871/54-13, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 97,10 грн;
- від 24.01.2019 №192/54-13, яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 2 466,20 грн.
- від 24.01.2019 №190/54-13 яким нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в сумі 123,15 грн.(а.с.8)
Вказані податкові повідомлення-рішення було надіслано засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою: АДРЕСА_2 та 13.03.2019 повернуто до Головного управління ДФС у Сумській області з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с.8-9).
Також ГУ ДФС у Сумській області направлено позивачу податкову вимогу від 30.05.2019     № 129975-54 про сплату податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 10496,50 грн., яка отримана позивачем 09.07.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 7).
У зв`язку з несплатою у визначений термін податкових зобов`язань, податковий орган звернувся до суду із позовом про стягнення податкового боргу.
З урахуванням того, що узгоджена сума грошового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а його розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, враховуючи направлення податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача податкового боргу в загальній сумі   10716,75 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.   
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на таке. 
Так, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (ч. 1 ст. 67 Конституції України).
Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно із підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно із п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Так,  ГУ ДФС у Сумській області направлено позивачу податкову вимогу від 30.05.2019     № 129975-54 про сплату податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 10496,50 грн., яка отримана позивачем 09.07.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 7).
Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати відповідачем, визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу,  ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано. 
Крім того, за даними Єдиного державного реєстра судових рішень та КП "Діловодство  спеціалізованого суду" ОСОБА_1 вже звертався до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.12.2017 № 2543/54-13, від 17.12.2018 № 870/54-13, від 24.01.2019  № 192/54-13 та податкову вимогу від 30.05.2019 № 129975-54.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 у справі                             № 480/4018/19, яке набрало законної сили за результатами апеляційного перегляду,  в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності у ОСОБА_1  податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 10716,75 грн, який підлягає стягненню в судовому порядку.
При цьому, на думку апеляційного суду, не є обґрунтованими твердження скаржника стосовно порушення контролюючим органом положень п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України, оскільки як установлено колегією суддів та зазначено вище, податкові повідомлення-рішення  направлялися податковим органом на податкову адресу відповідача, якою є АДРЕСА_1 . Вказана адреса визнається відповідачем в апеляційній скарзі як адреса його місця реєстрації.
Так, відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). З моменту направлення податкової вимоги до подачі даної позовної заяви податковий борг відповідача не переривався, а отже податкова вимога не відкликалась.
При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі 24 вересня 2019 року №825/1109/16.
Отже, посилання заявника апеляційної скарги на те, що податкові повідомлення-рішення останнім не отримувалися,  колегія суддів відхиляє, адже такі рішення були направлені йому на податкову адресу та повернулися з відміткою "за закінченням зберігання", що не звільняє позивача від обов ’язку сплатити вказані в цих рішеннях грошові суми або здійснити процедуру адміністративного чи судового оскарження.
Судовим розглядом встановлено, що відповідач скористався можливістю  як в адміністративному, так і судовому порядку оскаржити вказані вище повідомлення - рішення та податкову вимогу, але за результатами оскарження встановлено правомірність дій податкового органу щодо нарахування таких сум та процедури повідомлення про прийняті рішення.
За таких обставин, оскільки визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішеннях сума набула  статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу, наявні правові підстави для її стягнення.    
Не є юридично спроможним також довід відповідача стосовно не повідомлення його про початок судового процесу, з огляду на таке.
Відповідно до статті 124 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.
Вручення повістки у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси за правилами статті 126 КАС України здійснюється під розписку. Особа, яка вручає повістку, зобов`язана повернути до адміністративного суду розписку адресата про одержання повістки, яка приєднується до справи.
Частиною 11 статті 126 КАС України передбачено, що розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Як установлено колегією суддів, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 надіслано із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Однак, із незалежних від суду причин вказане поштове відправлення органом поштового зв`язку було повернуто на адресу суду із відміткою - "за закінченням терміну зберігання".
Тобто, поштове відправлення, адресоване відповідачу, не вручене з причин, незалежних від суду, який у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення сторони про відкриття провадження у справі. При цьому, отримання рекомендованих листів адресатом знаходиться поза межами судового контролю.
Отже, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що ОСОБА_1 не скористався своїм правом на отримання судової кореспонденції, колегія суддів дійшла висновку, що в розумінні положень частини 11 статті 126 КАС України, таку кореспонденцію слід вважати врученою відповідачу належним чином.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на те, що його не було повідомлено про початок судового розгляду справи чим здійснено перешкоди з надання до суду доказів, які спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки таких доказів відповідачем не надано також суду апеляційної інстанції.
Помилковими, на думку колегії суддів, є посилання скаржника стосовно того, що належний йому об`єкт нерухомості, з урахуванням приписів п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки в межах розгляду даної справи судом установлюється наявність у платника податку податкового боргу та в жодному разі не надається оцінка правомірності винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень.
Питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.03.2019 у справі №805/1514/17-а, від 18.04.2019 у справі №813/2092/15.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 по справі                           № 480/7542/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено  08.10.2021.