Ухвала
Іменем України
06 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 756/4855/17
провадження № 51-7121км18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
захисника                                                               ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_7 про відвід захисника ОСОБА_6 , відмову від захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та забезпечення права на захист,
встановив:
На адресу Верховного Суду від засудженого  ОСОБА_7  надійшли заяви про відвід захисника ОСОБА_6 , відмову від захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та забезпечення дотримання прав на захист і доступ до правосуддя.
У заяві про відвід захисника засуджений зазначає, що участь захисника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні є незаконною, такою, що порушує його інтереси, а також заперечує проти здійснення його захисту адвокатом ОСОБА_6 , оскільки він, на його думку, не забезпечує належного захисту. Крім того,  ОСОБА_7 вважає, що ОСОБА_6 діє за вказівками органів прокуратури, оскільки з публікацій у засобах масової інформації засудженому стало відомо, що в 2014 році цей адвокат входив до кола юристів ОСОБА_14 та надавав йому правову допомогу.
У заяві про відмову від захисників ОСОБА_7 відмовляється від послуг захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , повторно відмовляється від адвоката ОСОБА_6 та повідомляє Суд, що здійснює пошук адвоката, який буде продовжувати надавати йому правову допомогу під час касаційного розгляду кримінального провадження. Стверджує, що у зв`язку із ситуацією, яка склалася в умовах дії карантинних заходів, у обраних ним адвокатів відсутня реальна можливість забезпечення його права на захист, а тому для уникнення зволікань відмовляється від них. Зазначає, що розглядає альтернативні варіанти участі в касаційному розгляді справи, для чого надіслав до Посольства України в Російський Федерації заяву про оформлення і видачу йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також звернувся до Державної податкової служби України з приводу отримання електронного цифрового підпису для участі в судовому засіданні. Наводить підстави для відмови від адвоката ОСОБА_6 , аналогічні тим, що наведені в попередній заяві засудженого про відвід цього захисника.
У заяві про забезпечення дотримання прав на захист і доступ до правосуддя засуджений, посилаючись на наведені в попередній заяві підстави, просить оголосити перерву в касаційному розгляді справи для надання йому можливості пошуку захисника.
Заслухавши позицію учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи, викладені в поданих заявах, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з нижчевказаних підстав.
Так, заява про відвід захисника ОСОБА_6 з підстав його незаконного призначення та неефективного захисту була предметом розгляду у Верховному Суді й ухвалою від 20 вересня 2021 року з наведенням відповідних мотивів була залишена без задоволення.
Безпідставними є доводи засудженого про те, що адвокат ОСОБА_6 діє начебто за вказівками органів прокуратури і колись надавав правову допомогу ОСОБА_14 .
Обґрунтовуючи наведене, засуджений посилається на публікацію з сайту ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій, зокрема, зазначено, що прокуратура була змушена підібрати «надійну людину», зобов`язану особисто ОСОБА_14 . Це гарантія, що ОСОБА_6 розблокує процес і доведе його до кінця. Таку інформацію, як указано в публікації, повідомив на умовах анонімності співбесідник у прокуратурі, при цьому, чим саме ОСОБА_6 був зобов`язаний ОСОБА_14 , не зміг відповісти. Однак автор публікації знайшов інформацію про те, що ОСОБА_6 працював юристом у команді призначеного на той час Генерального прокурора ОСОБА_14 , але працював неофіційно, без оформлення. Джерела зазначеної інформації в публікації не вказано.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечив вищенаведену інформацію, повідомив, що ніколи не надавав правової допомоги ОСОБА_14 , вважав заявлений йому відвід безпідставним.
Відповідно до ст. 78 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) захисником не має права бути особа, яка брала участь у цьому ж кримінальному провадженні як слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач. Особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках: 1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги; 2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом; 3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.
Заявлений відвід захиснику ОСОБА_6 не містить належних та достовірних даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеною нормою кримінального процесуального закону.
Таким чином, заявлений засудженим ОСОБА_7  відвід не ґрунтується на вимогах ст. 78 КПК України, з огляду на це, колегія суддів вважає, що заява про відвід задоволенню не підлягає, оскільки передбачені законом підстави у цій заяві відсутні.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 54 КПК України відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. Крім того, згідно п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне судове провадження.
З огляду на вказані норми кримінального процесуального закону, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, стосовно нього здійснюється спеціальне судове провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_7 про відмову від захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
При цьому колегія суддів ураховує, що зазначені захисники здійснювали ефективний захист інтересів засудженого протягом судового провадження у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій і засуджений у своїй заяві не посилається на здійснення ними неефективного захисту. Під час касаційного розгляду всі захисники мали однаковий обсяг повноважень та в рівній мірі, як кожен окремо, так і всі разом представляли інтереси засудженого. Крім того, в судовому засіданні 29 листопада 2021 року захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та  ОСОБА_13 висловили доводи на підтримку поданих ними касаційних скарг, тобто під час касаційного розгляду в повному обсязі реалізували свої обв`язки щодо здійснення захисту засудженого ОСОБА_7 .
Крім цього, з матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_7 06 липня 2017 року вже відмовлявся від раніше залучених ним адвокатів адвокатського об`єднання «Авер Лєкс» ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , однак надалі 11 грудня 2017 року повторно залучив разом з іншими захисниками вказаних адвокатів для захисту своїх інтересів.
Так, право особи на захист у кримінальному провадженні передбачено положеннями національного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України та п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК України. Стаття 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного. Забезпечення права на захист відповідно до ст. 7 КПК України є однією із засад кримінального провадження. Зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження розкривається у ч. 1 ст. 20 КПК України, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Також право на захист забезпечується й іншими нормами КПК України, зокрема статтями 49, 52, 54, 87, 338, 339, п. 4 ч. 2 ст. 412.
Під час розгляду цього кримінального провадження в суді касаційної інстанції, Суд надав ОСОБА_7 достатньо часу та можливостей для забезпечення його участі в касаційному розгляді, які стороною захисту використані не були (докладно про це зазначено в ухвалі Верховного Суду від 08 листопада 2021 року).
За таких обставин подану засудженим заяву про відмову від захисників колегія суддів розцінює як зловживання процесуальними правами з метою унеможливлення або затягування розгляду кримінального провадження в касаційному суді та не вбачає підстав для задоволення клопотання про оголошення перерви у касаційному розгляді справи.
Керуючись статтями 54, 78, 80, 81 КПК України, Суд
постановив:
У задоволенні заявленого засудженим ОСОБА_7  відводу захиснику ОСОБА_6 – відмовити.
Відмовити засудженому ОСОБА_7 у прийнятті відмови від захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та  ОСОБА_13 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                               ОСОБА_3