ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 180/749/19	
                                                                                Суддя І інстанції – Ніколайчук С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Мельника В.В.,     
за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області про визнання рішень, дій, бездіяльності протиправними і такими, що порушують права, свободи, інтереси стягувачів у виконавчому провадженні та відшкодування моральної шкоди,- 

ВСТАНОВИВ:
          
ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 08.10.2019 року просив:
- визнати рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у відмові виконання рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними та такими, що порушують його цивільні немайнові права на належну відповідь на його звернення та такі, що завдають йому та його підопічним моральної шкоди;
- визнати рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у відмові виконання рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними та такими, що порушують його цивільні немайнові права на належну відповідь на його звернення та такі, що завдають йому та його підопічним моральної шкоди;
- визнати рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області у відмові виконання рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними та такими, що порушують його цивільні немайнові права на належну відповідь на його звернення та такі, що завдають йому та його підопічним моральної шкоди;
- стягнути солідарно з відповідачів: Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень;
- стягнути солідарно з відповідачів: Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень;
- стягнути солідарно з відповідачів: Марганецького міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області щодо повернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без виконання виконавчих листів Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його частково скасувати та ухвалити нове рішення, яким:
1) визнати рішення, дії (бездіяльність) посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у відмові виконання рішень Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018 року, 180/536/17 від 09.02.2018 року протиправними та такими, що завдають йому та його підопічним моральної шкоди;
2) стягнути солідарно з відповідачів - Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень;
3) стягнути солідарно з відповідачів - Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень;
4) стягнути солідарно з відповідачів - Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень;
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що протиправними діями, рішеннями посадових осіб Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області Козирському М.А., а також опікуваним ним неповнолітнім дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 завдано немайнових втрат внаслідок моральних та фізичних страждань, які спричинили недобрі зміни у його житті та житті неповнолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування негативні переживання, тяжкі стресові емоційні реакції. Як результат це викликало важкість у виконанні повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі, переживання фізичних, психологічних незручностей, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, нервозність, небезпідставні побоювання щодо стану свого здоров`я та здоров`я неповнолітніх дітей в подальшому. Вказує на те, що неможливість для позивачів отримати виконання рішення, винесеного на їх користь протягом довгого строку становило втручання в їхні права на мирне володіння своїм майном та є порушенням вимог §1 ст.6 Конвенції та ст.1 Протоколу №1.
Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області також не погодилось із рішенням суду першої інстанції та оскаржило його в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області посилається на те, що повертаючи виконавчі листи без виконання діяло на підставі п.9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, чим в повній мірі дотримав вимоги чинного законодавства та жодним чином не порушував права стягувачів. Також скаржник посилаючись на п.15 вказаного Порядку та  норми КАС України зазначає, що можливість оскарження до суду дій управління Державної казначейської служби України до суду.
В письмовому відзиві на апеляційну скаргу  Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області Козирський М.А. просив відмовити у її задоволенні.
В письмову відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення  примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (правонаступник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) просив відмовити в повному обсязі. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проти задоволення апеляційної скарги Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровській області заперечували, представник відповідача 1 та представник відповідача 3 підтримали вимоги апеляційної скарги Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровській області, в задоволенні апеляційної скарги   ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували, інші сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровській області підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.8 т.1).
Рішеннями виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 10.09.2014 року №325 та 327 ОСОБА_1 призначено опікуном неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-10, т.1).
18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області видано виконавчі листи № 2-а/180/1/ 2018р., 180/536/17 про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень.
Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.10.2018 року, старшим державним виконавцем Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Литвин Л.В. розглянуто оригінал виконавчого листа щодо примусового виконання виконавчого листа №180/536/17, виданого 18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень та встановив, що виконавчий документ №2-а/180/2018р., 180/536/17, пред`явлений не за місцем виконання. На підставі ст. 6 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання (а.с.11-12 т.1).
Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.10.2018 року, державним виконавцем Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мамедовою Ю.О., розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №180/536/18, виданого 18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень та встановлено, що виконавчий документ 2-а/180/2018р., 180/536/17, пред`явлений не за місцем виконання. На підставі ст. 6 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання (а.с.13 т.1).
Відповідно до повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 04.10.2018 року, державним виконавцем Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мамедовою Ю.О., розглянуто заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №180/536/17, виданого 18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень та встановлено, що виконавчий документ 2-а/180/2018р., 180/536/17, пред`явлений не за місцем виконання. На підставі ст. 6 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до п.10 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», повертається виконавчий документ без прийняття до виконання (а.с.14 т.1).
22.10.2018 року відповідно до копії заяви, адресованої начальнику Марганецького УДКСУ Дніпропетровської області, опікун ОСОБА_1 в інтересах підопічних ОСОБА_3 та ОСОБА_3 просив прийняти для виконання та виконати виконавчі листи по справі №2-а/180/1/2018р, 180/536/17, видані Марганецьким міським судом 18.05.2018 року, та перерахувати кошти на його особистий рахунок, який ним було надано (а.с.90 т.1).
23.10.2018 року в.о. начальника управління державної казначейської служби України в м. Марганці Дніпропетровської області Філоненко О. міському голові Жадько О. направлено лист щодо визначення рахунку та КЕКВ по безспірному списанню коштів за трьома виконавчими листами №2-а/180/1/2018 р., 180/536/17 від 09.02.2018 року (а.с.96 т.1).
25.10.2018 року начальнику УДКСУ у м. Марганці Резодубовій Ж.Б. міським головою Жадько О.А. повідомлено, що вказаний виконавчий документ не може бути виконано, бо вказане рішення на даний час не набрало законної сили, представником виконавчого комітету Марганецької міської ради на рішення Марганецького міського суду від 09.02.2018 року по справі №180/536/17 складено апеляційну скаргу, яку направлено до Марганецького міського суду (а.с.97 т.1).
26.10.2018 року в.о. начальника управління Державної казначейської служби України в м. Марганці Дніпропетровської області Філоненко О. Козирському М.А. направлено лист щодо повернення виконавчих документів №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року, оскільки представником виконавчого комітету Марганецької міської ради на рішення Марганецького міського суду від 09.02.2018 року по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 подано апеляційну скаргу від 25.10.2018 року, яку 25.10.2018 року отримано Марганецьким міським судом (а.с.17 т.1).
02.11.2018 року ОСОБА_1 направлялася заява начальнику відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного ТУЮ в Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження, яка отримана 07.11.2018 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16 т.1).
04.01.2019 року ОСОБА_1 направлялася заява начальнику відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного ТУЮ в Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження, яке отримано 15.01.2019 року, про що свідчить оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.15 т.1).
21.01.2019 року начальником відділу примусового виконання рішень ОСОБА_4 направлено листа з повідомленнями про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та виконавчими листами №2-а/180/1/2018, 180/536/17, вказуючи, що 07.11.2018 року до відділу примусового виконання рішень надійшли три виконавчі листи Марганецького міського суду Дніпропетровської області №2-а/180/1/2018 від 18.05.2018 року, яка наступного дня передано на розгляд державному виконавцю ОСОБА_5 в кожному виконавчому документі боржником визначено виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області та необхідно окремо: стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень.
28.01.2019 року ОСОБА_1 управлінню ДКСУ у м. Марганці Дніпропетровської області направлено заяву з проханням прийняти на виконання виконавчі листи, видані 18.05.2018 року №2-а/180/1/2018р, 180/536/17 Марганецьким міським судом, про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень, кошти просив перерахувати: копія реквізитів ощадної книжки додається (а.с.102 т.1).
28.01.2019 року управлінням ДКСУ у м. Марганці Дніпропетровської області ОСОБА_1 направлено листа про повернення виконавчих листів  по його заяві від 28.01.2019 року, оскільки заява про стягнення коштів складена з порушенням вимог п.6 постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», а саме: заява не містить реквізити банківського рахунку, назву банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номеру рахунку, прізвища, імені, по батькові власника рахунку, на який слід перерахувати кошти (а.с.106 т.1).
29.01.2019 року ОСОБА_1 повторно управлінню ДКСУ у м. Марганці Дніпропетровської області направлено заяву з проханням прийняти на виконання виконавчі листи, видані 18.05.2018 року №2-а/180/1/2018р, 180/536/17 Марганецьким міським судом, про стягнення з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в особі опікуна ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень; стягнути з виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 гривень, та надано реквізити для перерахунку коштів (а.с.107 т.1).
30.01.2019 року начальником управління державної казначейської служби України в м. Марганці Дніпропетровської області Рєзодубовою Ж. міському голові Жадько О. направлено лист щодо визначення рахунку та КЕКВ по безспірному списанню коштів за трьома виконавчими листами №2-а/180/1/2018 р., 180/536/17 від 09.02.2018 року до 04.02.2019 року (а.с.111 т.1).
04.02.2019 року начальника УДКСУ у м. Марганець Рєзодубовій Ж.Б. виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області надано заяву про те, що виконавчий комітет Марганецької міської ради надає погодження щодо списання коштів у сумі 30000 гривень, вказавши рахунок (а.с.112 т.1).
Відповідно до меморіальних ордерів №1, №2, №3 від 04 лютого 2019 року на користь ОСОБА_1 перераховано 30000 гривень стягнення моральної шкоди по справі № 2-а/180/1/2018р., 180/536/17 (а.с.113,114 т.1).
14.02.2019 року начальником УДКСУ в м. Марганці Дніпропетровської області Рєзодубовою Ж. судді Марганецького міського суду Нанічкіній Н.М. направлено повідомлення щодо повернення виконавчих листів, у зв`язку із їх виконанням (а.с.115 т.1).
19.03.2019 року начальником відділу примусового виконання рішень Півень С.В. Козирському М.А. направлено листа з повідомленнями про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та виконавчими листами №2-а/180/1/2018, 180/536/17, вказуючи, що 07.11.2018 року до відділу примусового виконання рішень надійшла одна заява ОСОБА_1 про примусове виконання рішення до трьох виконавчих листів Марганецького міського суду Дніпропетровської області №2-а/180/1/2018 від 18.05.2018 року. 
Не погоджуючись з діями відповідачів стосовно затягування виконання виконавчих листів № 2-а/180/1/ 2018р., 180/536/17, виданих Марганецьким міським судом Дніпропетровської області, позивач звернувся до суду  з даним позовом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Вимоги до виконавчого документа визначено у ст.4 Закону України "Про виконавче провадження".
Зокрема, п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
В свою чергу, згідно із ч.2 ст.6 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
За приписами ст.3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Відповідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник – Виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області за своєю організаційно-правовою формою є органом місцевого самоврядування. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є доходи місцевих бюджетів.
Відтак, рішення про стягнення коштів з Виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області  повинно виконуватись саме органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не відповідним підрозділом Державної виконавчої служби.
З огляду на викладене, повертаючи  виконавчі листи №2-а/180/1/2018, 180/536/17, які видані 18.05.2018 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області без прийняття їх до виконання  Марганецький міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області діяли правомірно, в силу положень п.10 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки виконавчі документи було пред`явлено не за підвідомчістю.
Поряд з цим, згідно із ч.2 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.
Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Так,  механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржника, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (Далі – Порядок).
Згідно із п.6 зазначеного Порядку у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:
заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);
оригінал виконавчого документа;
судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).
До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).
У разі коли боржник або стягувач змінив найменування без процедури реорганізації (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи), за наявності підтвердних документів (змін до установчих документів, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану, копії паспорта громадянина України чи іншого документа, що посвідчує особу) орган Казначейства здійснює безспірне списання коштів з рахунків такого боржника або перерахування їх на рахунок стягувача з урахуванням зміни його найменування (для юридичної особи) або прізвища, імені, по батькові (для фізичної особи).
Виконавчі документи пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом України “Про виконавче провадження”.
Строки пред`явлення виконавчих документів перериваються в разі пред`явлення їх до виконання, надання органом (посадовою особою), який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів.
Пропущені строки пред`явлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку, а рішень про стягнення коштів, прийнятих органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, - не поновлюються.
Відповідно до п.9 Порядку орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли:
1) виконавчий документ:
не підлягає виконанню органом Казначейства;
подано особою, що не має відповідних повноважень;
пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку;
не відповідає вимогам, передбаченим Законом України “Про виконавче провадження”;
2) судове рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;
3) боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”;
4) суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобов`язання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;
5) стягувач узгодив відсутність зазначеної у виконавчому документі суми залишку невідшкодованого податку на додану вартість;
6) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;
7) суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу;
8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;
9) протягом місяця з дня звернення до стягувача для отримання додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів ним не надано таких відомостей органу Казначейства;
10) рішення про стягнення коштів з одержувача бюджетних коштів не відповідає заходам, передбаченим бюджетною програмою;
11) наявні інші передбачені законом випадки.
З матеріалів справи вбачається, що подані 22 жовтня 2018 року подані ОСОБА_1 виконавчі листи у справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17, були повернуті 26 жовтня 2018 року Управлінням Державної казначейської служби України в м. Марганці Дніпропетровської області стягувачу з огляду на те, що рішення Марганецького міського суду від 09.02.2018 року по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 не набрало законної сили, оскільки  Виконавчим комітетом Марганецької міської ради було подано апеляційну скаргу.
Зазначена дія Управління Державної казначейської служби України в м. Марганці в повній мірі узгоджується із пп.2 п.9 Порядку.
Також з матеріалів справи вбачається, що подані 28 січня 2019 року ОСОБА_1 виконавчі листи у справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17, були повернуті 28 січня 2019 року Управлінням Державної казначейської служби України в м. Марганці Дніпропетровської області стягувачу з огляду на порушення ним вимог п.6 Порядку, оскільки подана заява не містить реквізити банківського рахунку, назву банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номеру рахунку, прізвища, імені, по батькові власника рахунку, на який слід перерахувати кошти.
Колегія суддів звертає увагу на тому, що заява про виконання такого рішення повинна містити реквізити банківського рахунку (у разі наявності - довідку банку), назву банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номеру рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвище, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунку, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунку поштового відділення).
Відсутність такої інформації фактично унеможливлює виконання рішення про стягнення коштів органом Казначейства, оскільки таке виконання здійснюється шляхом безспірного списання коштів з рахунку боржника та переведення їх на рахунок стягувача.
А тому, повернення 28 січня 2019 року Управлінням Державної казначейської служби України в м. Марганці Дніпропетровської області  стягувачу без виконання виконавчих листів у справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 також узгоджується із Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.
При цьому, слід зазначити, що подана 29 січня 2019 року ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України в м. Марганці Дніпропетровської області  заява про виконання рішення, яка містила необхідні реквізити для перерахування коштів була прийнята та рішення Марганецького міського суду від 09.02.2018 року по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 було виконане в повному обсязі 04 лютого 2019 року, що підтверджується копіями меморіальних ордерів №1, №2, №3, які знаходяться в матеріалах справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів робить висновок про те, що відповідачі повертаючи без прийняття до виконання виконавчі листи у справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17, які подані ОСОБА_1 діяли в межах своїх повноважень та з дотриманням норм чинного законодавства.
Протиправної відмови у виконанні рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області по справі №2-а/180/1/2018, 180/536/17 від 09.02.2018 року колегією суддів не встановлено.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.
Стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (п. 64, заява N 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Отже, адекватне відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.
Відповідно до  статті 1173 вказаного Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Згідно із  статтею 1174 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31   березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
За приписами пункту 5 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що моральна шкода визначається судом та відшкодовується особі суб`єктами, визначеними статями 1173 та 1174 ЦК України при дотриманні двох умов: факту заподіяння такої шкоди та встановлення незаконними рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів, визначених статями 1173 та 1174 ЦК України.
Враховуючи те, що за наслідком розгляду даної справи встановлено відсутність незаконних рішень, дій чи бездіяльності з боку Марганецького міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровської області, то відсутні підстави для відшкодування з останніх моральної шкоди на користь позивача.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, в якій останній вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Між тим, інші аргументи наведені позивачем в апеляційній скарзі фактично зводяться до загального, а саме необхідності відшкодування йому моральної шкоди, проте враховуючи те, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування щодо відсутності підстав для її відшкодування через відсутність незаконних рішень, дій або бездіяльності з боку відповідачів по справі, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд, суд апеляційної інстанції вважає, що всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровській області
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Управління Державної казначейської служби України у м. Марганці Дніпропетровській області – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 червня 2021 року – скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні адміністративно позову ОСОБА_1 , який діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 18 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник