ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4845/19                                        Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                     Грибан І.О.,
Черпіцької Л.Т.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області щодо не проведення починаючи з березня 2016 року перерахування пенсії ОСОБА_1 на підставі пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713);
- зобов`язати Бориспільське об`єднане управління пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016 згідно п.7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року адміністративний позов в даній справі задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року - без змін.
До суду першої інстанції 28 квітня 2021 року надійшла заява від представника позивача про встановлення судового контролю та накладення штрафу в адміністративній справі з позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 23.01.2020 в адміністративній справі № 320/4845/19 - відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд виходив з того, що матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України "Про виконавче провадження", внаслідок невиконання рішення Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області в добровільному порядку. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 30 квітня 2021 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які судом першої інстанції невраховано, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити повністю.
Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розгляду апеляційної справи та матеріалів справи в письмовому провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду, слід залишити без змін з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року задоволено адміністративний позов (з рахування ухвали про виправлення описки від 17 вересня 2020 року): визнано протиправною бездіяльність Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не проведення починаючи з березня     2016     року перерахування пенсії ОСОБА_1 на підставі пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992     № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713); зобов`язано Бориспільське об`єднане управління пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016, згідно пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) з урахуванням проведених раніше виплат,   та однією сумою та стягнуто на користь    ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місцепроживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань   Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (ЄДПОУ 37838060, місцезнаходження 08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Головатого, будинок 4) судові витрати у розмірі 1536,80 грн.     
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII та статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Аналогічна норма закріплена в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно із положеннями частин 1, 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).
Отже, вищезазначеними нормами права передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.
Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі. При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року по справі №0640/3719/18, від 04 березня 2020 року по справі №539/3406/17, від 11 червня 2020 року по справі №640/13988/19 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Колегія суддів звертає увагу позивача, що останній не був позбавлений права отримати виконавчий лист та пред`явити його до виконання.
Встановлення судового контролю не є окремою стадією виконавчого провадження, тому суд не вправі зобов`язувати державного виконавця або відповідну посадову особу суб`єкта владних повноважень до вчинення тих дій, які не передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 1 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі N802/357/17-а, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.
Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції приймаючи спірну ухвалу діяв у відповідності до вимог законодавства, а саме зазначивши, що встановлення судового контролю є правом суду, а не обов`язком. 
Щодо посилання апелянт на відмову Пенсійного фонду виконати рішення суду, колегія суддів звертає увагу, що з моменту набрання законної сили судового рішення, позивач не був позбавлений права протягом року отримати у суді першої інстанції виконавчого листа та пред`явити його до виконання.
Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду по справі №800/320/17, як практику, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки предмет спору не є ідентичним та Верховним Судом встановлювався контроль щодо рішення, яке підлягає негайному виконанню (поновленню на посаді).
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 235, 242-244, 250, 254, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2021 року про відмову у встановленні судового контролю  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                І.О. Грибан

                                                                                          Л.Т. Черпіцька