Ухвала                                                               
 
18 жовтня2021року
м. Київ
 
справа № 637/488/20-ц
провадження № 61-12798св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Шевченківська селищна рада Харківської області, Шевченківська районна державна адміністрація Харківської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 березня 2021 року у складі судді Островської Н. І. та постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Хорошевського О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Шевченківської селищної ради Харківської області (далі - Шевченківська селищна рада), Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Шевченківська РДА) про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права на земельну частку (пай).
 
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 29 червня 1984 вона була прийнята у члени колективного сільськогосподарського підприємства «Надія» (далі - КСП «Надія»), де продовжувала працювати до 21 березня 1998 року. Землю                          у колективну власність КСП «Надія» передано 19 січня 1996 року на підставі Державного акта на право колективної власності на землю. Вона була включена за номером запису 246 у Додаток 1 до Списку громадян - членів КСП до Державного акта.Проте, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Надія», відсутній запис про реєстрацію сертифікату на її ім`я, тобто сертифікат на право на земельну частку (пай) на її ім`я не виготовлявся.
 
У період паювання землі вона працювала у КСП «Надія» та була членом КСП.                          З посиланням на Указ Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» зазначила, що право на земельну частку (пай) особи виникає не з часу внесення членів КСП до Списку, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю, перевірки і затвердження цього Списку,                     а з моменту передачі Державного акта конкретному КСП, членом якого вони є. Право на земельну частку (пай) особи виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю, в якому ця особа вказана, як така, що має право на земельну частку (пай). Оскільки про включення її прізвища до списку членів КСП «Надія», які мають право на земельну частку (пай), вона дізналася 06 серпня 2019 року з листа Відділу у Шевченківському районі Головного управління Держгеокадастру                              у Харківській області, вважає, що строк позовної давності пропущено із поважних причин, а тому вона має право на земельну частку (пай) розміром 6,68 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області.
 
Зазначила, що у період із 31 липня 1984 року по 19 грудня 1992 року працювала                       у колгоспі імені Петровського, була членом колгоспу, а з 19 грудня 1992 року по                 21 березня 1998 року, в зв`язку з реорганізацією колгоспу, переведена у КСП «Надія», членом якого залишалася до звільнення. За період трудової діяльності їй видано трудову книжку колгоспника від 29 червня 1984 року НОМЕР_1 та вкладиш до трудової книжки, які містять записи про її трудовий стаж та трудову діяльність. Проте,                         у трудовій книжці є помилки щодо написання її прізвища та імені по - батькові. Зокрема, їй видано трудову книжку з датою видачі 29 червня 1984 року, в якій вона записана як « ОСОБА_2 (російською мовою), що не відповідає її паспорту громадянина України та свідоцтву про шлюб. У зв`язку із розбіжністю записів у правовстановлюючих документах вона не має можливості підтвердити трудовий стаж згідно із записами у ній, а також членство в колгоспі імені Петровського та КСП «Надія».
 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених вимог, просила визнати причини пропуску строку позовної давності поважними, поновивши строк для звернення до суду з цим позовом, а також визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,68 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель реформованого КСП «Надія» на території Шевченківської селищної ради; встановити факт належності правовстановлюючого документа - трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 з датою заповнення від 29 червня 1984 року, виданої на ім`я « ОСОБА_1 та запису № 246 в Додатку                        1 Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до Державного акта на право колективної власності на землю ХР 27-00-000439 КСП «Надія».
 
Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 09 березня                  2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 із датою заповнення від 29 червня 1984 року, на ім`я « ОСОБА_1 ». Встановлено факт належності ОСОБА_1 запису № 246 у Додатку 1 Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до Державного акта на право колективної власності на землю ХР 27-00-000439 КСП «Надія», зареєстрованого                      в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю від 19 січня 1996 року за № 4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що на момент отримання КСП «Надія» Державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_1 була членом КСП, була включена до списків осіб, що мають право на земельну частку (пай), а тому набула право на земельну частку (пай) з моменту отримання КСП «Надія» Державного акта на право колективної власності на землю,               а саме 19 січня1996 року. Проте позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду із позовом, оскільки знала, що має право на земельну частку /пай/, але протягом 23 років не реалізувала своє право щодо звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права, не надала поважних причин пропуску цього строку.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач у передбачений законом строк без поважних на те причин не звернулася до суду з вказаними вимогами, що стало підставою для відмови                              у задоволенні позову. Інших фактів та доказів, які б свідчили про поважність причин пропущення строків позовної давності позивачкою не надано. Крім того, зазначені                       в позові обставини про неотримання ОСОБА_1 сертифікату на належну їй земельну частку (пай) зазначала, що намагалась отримати сертифікат, їй відомо було, що вона є у Списках, проте вона залишила цю справу, оскільки посварилась                           з начальником дільниці. Повернулась до цього питання у 2019 році, надіславши запит до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в Шевченківському районі. Водночас зазначила, що її чоловік отримав сертифікат, працюючи у цьому                    ж колгоспі, вчасно, що свідчить про її обізнаність в цій ситуації, що склалася, а, отже, вона мала об`єктивну можливість вчасно отримати відповідну правову допомогу                      і у встановлений строк звернутися до суду.
 
Таким чином позивач знала, що має право на земельну частку (пай), але протягом               23 років не реалізувала своє право щодо звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права, не надала поважних причин пропуску цього строку, що                      є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, у зв`язку                   з пропуском строку позовної давності.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 березня                  2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021року,                    в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У своїй касаційній скарзі посилається на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених            у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 389/896/19.
 
Інші учасники справи своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
20 серпня 2021 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до Шевченківської селищної ради Харківської області, Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визнання права на земельну частку (пай), за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 09 березня 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 16 червня 2021 року призначити до судового розгляду на 10 листопада 2021 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     Г. І. Усик