ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1419/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/3910/13-ц Категорія: на ухвалу 	Білик О.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 вересня 2021 року м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

	Новікова О.М.,	
  	Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.,	
за участю секретаря	Чуйко А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Паливоди О.П., -

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою.
Скаргу обґрунтовано тим, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області (справа № 2-2382-10) від 15 жовтня 2010 року позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості задоволено повністю; кредитний договір розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість по кредитному договору в сумі 104 313, 98 грн. та судові витрати в сумі 1163, 14 грн. Рішення суду набрало законної сили та 05 листопада 2010 року старшим державним вкиконавцем Уманського райвідділу ДВС Паливодою О.П. відкрито виконавче провадження. 14 грудня 2010 року винесено постанову про розшук майна боржника, тобто автомобіля скаржника.
22 березня 2011 року в м. Черкаси ст. державний виконавець Уманського районного відділу ДВС Паливода О.П., відповідно до акту опису й арешту майна, арештувала автомобіль «ЧЕРІ ЕЛАРА», р.н. НОМЕР_1 , що належить скаржнику на праві приватної власності відповідно до договору купівлі - продажу від 26 листопада 2007 року.
Скаржник вважає дії ст. державного виконавця Уманського райвідділу ДВС Паливода О.П. неправомірними, вказуючи що 06 квітня 2011 року по пошті він отримав постанову ст. державного виконавця Уманського райвідділу ДВС Паливоди О.П. від 21 березня 2011 року про розшук майна боржника. Тобто, 22 березня 2011 року Паливода О.П. здійснила виконавчу дію в м. Черкаси - описала й арештувала майно (автомобіль) без відповідного рішення ДВС (постанови), оскільки державний виконавець мав за обов`язок відкласти проведення цих дій, з огляду на те, що станом на 22 березня 2011 року він не був ознайомлений з постановою від 21 березня 2011 року про розшук його майна та йому не були роз`яснені права та обов`язки. Тому ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця Паливода О.П. непослідовними, упередженими та такими, що порушують вимоги Закону України «Про виконавче провадження».
Також ОСОБА_1 посилається на те, що державний виконавець вчинив виконавчі дії 22 березня 2011 року на території м. Черкаси, тобто на території іншого виконавчого округу, на яку не поширюється компетенція Уманського міського відділу ДВС.
Далі завник стверджував про те, що його автомобіль передано на відповідальне зберігання «Укрспецреалізація» всупереч вимогам п.п. 5.8.8. Інструкції про порядок проведення виконавчих дій, затвердженої Мінюстом 15.12.1999 за № 74/5.
Крім того скаржник вказував про те, що орган ДВС не провів оцінку транспортного засобу, на який накладено арешт та не повідомив сторони виконавчого провадження про результати визначення вартості чи оцінки майна.
До того ж з актом опису й арешту майна ОСОБА_1 ознайомлений не був.
Керуючись такими аргументами, скаржник, після уточнонення вимог скарги 16 грудня 2013 року, просив визнати дії старшого державного виконавця Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Паливоди О.П. в частині акту опису й арешту майна від 22 березня 2011 року (автомобіля заявника «Чері Елара», р.н. НОМЕР_1 ) в м.Черкаси та постанови про розшук вказаного автомобіля від 21 березня 2011 роук неправомірними. Скасувати акт опису й арешту майна від 22 березня 2011 року (автомобіля заявника «Чері Елара», р.н. НОМЕР_1 ) в м.Черкаси та постанови про розшук вказаного автомобіля від 21 березня 2011 року як незаконних.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області 01 червня 2021 року поновлено строк на звернення до суду зі скаргою та у задоволенні скарги відмовлено.
Судом зазначено, що, приймаючи постанову про розшук майна боржника, державний виконавець вживав передбачений ч. 1 ст. 40 Закону України № 606-XIV «Про виконавче провадження» захід щодо примусового виконання рішення, доказів виконання рішення суду надано не було.
Більш того міськрайонний суд виходив з того, що заявник не навів належних доводів на спростування правильності дій та рішень державного виконавця з приводу розшуку транспортного засобу та складання акту опису та арешту майна.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що при розгляді справи судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, оскільки ОСОБА_1 оскаржував саме дії ДВС, які незаконно та неправомірно вчинялися відносно його майна, зокрема постанову про розшук майна боржника від 14 грудня 2010 року та акт опису і арешту майна від 22 березня 2011 року, однак у тексті оскаржуваної ухвали суд вказав на акт опису і арешту від 22 березня 2013 року, тому, на переконання скаржника, суд розглянув справу поза предметом, що наведений у скарзі, а висновки суду побудовані на припущеннях.
Крім того, апелянт вказує про те, що у відповідності до вимог п.9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Проте районним судом не враховано вказані норми процесуального закону, оскільки суд при постановленні ухвали керувався ст.ст. 383, 387 ЦПК України в редакції 2004 року.
Посилаючись на такі аргументи, скаржник просить апеляційний суд скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
19 липня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від Уманського відділу ДВС в Уманському районі Черкаської області, в якому служба просить апеляційну скаргу боржника залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2021 року без змін.
У відзиві зазначено про необгрунтованість і безпідставність апеляційної скарги, оскільки при розгляді скарги судом першої інстанції в повному обсязі встановлено всі обставини справи, а скаржником не наведедно належних доказів щодо неправомірності дій та рішень державного виконавця при винесенні постанови про оголошення розшуку транспортного засобу та складанні акту опису та арешту транспортного засобу.
Державним виконавцем вжито заходів примусового виконання рішення суду відповідно до вимог ст.ст. 1,2,17,18,19,20,22,25,32,40,52,57,59,60 Закону України № 606-XIV «Про виконавче провадження», який діяв на час виконання рішення суду. Ці дії спрямовані на фактичне його виконання, тобто на підстав та в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.
Просить суд також взяти до уваги, що 27 листопада 2013 року державним виконавцем відповідно до вимог п.10 ст. 49 вищевказаного Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку з оригіналами документів виконавчого провадження направлено до Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ для подальшої реалізації транспортного засобу, що належав скаржнику. Транспортний засіб реалізовано. Оскаржувані скаржником процесуальні документи, винесені держаним виконавцем, втратили свою актуальність.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Крім того положеннями ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги визначені ст. 374 ЦПК України. Отож до повноважень апеляційного суду не відноситься скасування ухвали суду першої інстанції за результатами розгляду скарги на дії ДВС в порядку ст. 449 ЦПК України та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, про що безпідставно вказує апелянт у апеляційній скарзі.
Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права через застосування при винесенні оскаржуваного рішення ст. 383, 387 ЦПК України в редакції 2004 року колегією суддів відхиляються.
За матеріалами справи встановлено, що судове провадження та розгляд скарги проведено, виходячи із норм ст.ст. 450, 451 ЦПК України.
Місцевий суд розглянув скаргу із посиланням на ст. 450 ЦПК України.
Більш того, виходячи із повноважень, наділених ч. 3 ст. 451 ЦПК України суд визнав, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця Уманського ДВС прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, та постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Посилання районного суду на ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України у редакції ЦПК України 2004 року правильності висновків суду по суті скарги не спростовують і не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Крім того, вказівка скаржника на розгляд судом скарги поза предметом, що в ній вказаний, спростовується встановленими судом обставинами справи та достовірними та належними доказами, а зазначення судом дати оскаржувано акту опису та арешту майна «22 березня 2013 року», замість «22 березня 2011 року», є опискою і не впливає на законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали. 
З матеріалів справи встановлено, що 21 березня 2011 року державним виконавцем Уманського РВ ДВС Уманського МРУЮ Паливодою О.П. винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобіля «Chery Elаra», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (виконавче провадження ВП № 23056944, відкрите на підставі виконавчого листа Уманського міськрайонного суду № 2-2382 від 05 листопада 2010 року).
22 березня 2011 року державним виконавцем Паливодою О.П. в присутності понятих складено акт опису й арешту майна (серія АА № 833507). У акті зазначено, що при описі майна були присутні представник стягувача ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_1 . У акті також вказано, що описано і накладено арешт на автомобіль марки «Chery Elаra», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .; описане майно буде передане для реалізації не раніше 29.03.2011. Описане майно прийнято на відповідальне зберігання ОСОБА_4 ТД «Укрспецреалізація» (м.Черкаси) ( а.с.205 т.1).
Районним судом з метою повного та всебічного розгляду скарги в судовому засіданні оглянуто оригінал акту опису й арешту майна ОСОБА_1 від 22 березня 2011 року, що містився в матеріалах виконавчого провадження та встановлено, що копію оскаржуваного акта опису й арешту майна ОСОБА_1 отримав в день його складання, оскільки був присутній під час проведення опису й арешту його автомобіля «Chery Elаra», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Черкаси. Це підтверджується його підписами в оригіналі Акта опису й арешту майна від 22 березня 2011 року (бланк серії АА № 833507), що є в матеріалах виконавчого провадження.
Отже дії державного виконавця були у відповідності Закону України № 606-XIV «Про виконавче провадження», який діяв на час виникнення даних правовідносин. Будь-яких порушень прав боржника такими діями не встановлено.
Доводи скарги ОСОБА_1 щодо неправомірності вчинення вищезазначених виконавчих дій були в повній мірі предметом розгялу суду першої інстанції.
Апеляційна скарга не містить аргументів щодо порушення норм матеріального права. Достатніх підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.
У зв`язку з цим також відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 04 жовтня 2021 року.

       Судді