ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2021 р.           Справа№ 910/8899/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Іоннікової І.А.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Тарасенко К.В. 

за участю секретаря судового засідання Гудько А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021
у справі №910/8899/21 (суддя Джарти В.В.)
за заявою Акціонерного товариства "РВС Банк" про забезпечення позову
у справі №910/8899/21
за позовом Акціонерного товариства "РВС Банк"
до Міністерства юстиції України
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 
Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни
Державного підприємства "Національні інформаційні системи" 
про визнання протиправним та скасування наказу № 620/5 від 17.02.2021,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "РВС Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу № 620/5 від 17.02.2021.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив про те, що спірний наказ відповідача безпосередньо порушує законні майнові права Акціонерного товариства "РВС Банк".
07.06.2021 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просить суд першої інстанції:
- накласти арешт та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 3221286400:02:001:0004, площею 0,7499 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3221286400:02:009:0042, площею 0,7501 га, що розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області;
- зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №620/5 "Про задоволення скарги" до вирішення спору по суті;
- заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, колегії з розгляду скаргу сфері державної реєстрації, Департаменту нотаріату та державної реєстрації, Державному підприємству "Національні інформаційні системи" вчиняти будь - які дії щодо виконання наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №620/5 "Про задоволення скарги".
Ухвалою суду першої інстанції від 08.06.2021 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучено третіх осіб та призначено справу до розгляду.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 задоволено частково заяву Акціонерного товариства "РВС Банк" про забезпечення позову. Вирішено заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 3221286400:02:001:0004, площею 0,7499 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3221286400:02:009:0042, площею 0,7501 га, що розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області. Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №620/5 "Про задоволення скарги" до вирішення спору по суті.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Міністерство юстиції України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8899/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви Акціонерного товариства "РВС Банк" про забезпечення позову.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Підставами для скасування оскаржуваної ухвали відповідач зазначає порушення норм процесуального права судом першої інстанції та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на думку відповідача:
- судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення не обґрунтовано якими, зокрема, доказами підтверджується наявності фактичних обставин, з якими пов`язується можливість забезпечення позову;
- оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не містить нормативно-правового обґрунтування застосування заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу №620/5 від 17.02.2021;
За таких обставин, з посиланням на судову практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладену у постановах від 06.02.2019 по справі №826/13306/18, від 13.01.2021 по справі №910/9855/20 відповідач вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову позивача, суд першої інстанції фактично вирішив справу без її розгляду по суті заявлених вимог, що в свою чергу не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення, за відсутності в тому числі відповідних доказів, які б свідчили про очевидну протиправність рішення відповідача.
Короткий зміст відзиву позивача на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що судом першої інстанції надано повну і всебічну оцінку доводам позивачів та зроблено правомірний висновок про наявність підстав для часткового забезпечення позову у даній справі.
При цьому позивач наголошує на тому, що не вирішення судом першої інстанції питання щодо вжиття заходів забезпечення позову могло призвести до неможливості відновлення прав, свобод та інтересів позивача.
Узагальнений виклад позиції інших учасників
Треті особи не скористалися своїм правом подати письмові відзиви на апеляційну скаргу. Неподання відзивів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2021 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8899/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Шаптала Є.Ю., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8899/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, з якої вбачається, що скаржником усунуто недоліки апеляційної скарги, зокрема сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн та додано докази надіслання апеляційної скарги ОСОБА_1
Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 у справі №910/8899/21 призначено повторний автоматизований розподіл, в зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на лікарняному, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021, справу №910/8899/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8899/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 29.09.2021.
Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 у справі №910/8899/21 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебування судді Шаптали Є.Ю. у відпустці, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2021, справу №910/8899/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8899/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Разіної Т.І.; розгляд справи вирішено здійснювати за раніше визначеною датою та часом.
29.09.2021 від позивача до суду апеляційної інстанції надійшла заява про долучення до матеріалів справи копії судового рішення, зокрема, постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 по справі №910/9855/20.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 розгляд справи №910/8899/21 відкладено на 18.10.2021.
07.10.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 розгляд справи №910/8899/21 відкладено на 03.11.2021.
03.11.2021 судове засідання не відбулося.
Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 у справі №910/8899/21 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебування судді Разіної Т.І. у відпустці, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2021, справу №910/8899/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Михальська Ю.Б., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 за заявою Акціонерного товариства "РВС Банк" про забезпечення позову у справі №910/8899/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Тарасенко К.В.; призначено справу №910/8899/21 до розгляду на 01.12.2021.
В судове засідання, яке відбулося 01.12.2021, з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.
Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021.
Враховуючи, що явка представників третіх осіб в судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників третіх осіб.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.
Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення.
За змістом статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову застосовується судом, зокрема, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Виходячи з положень статей 136, 137 Господарського процесуального України при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Такі правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.07.2020 у справі № 914/2157/19, від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/19, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.
Судом першої інстанції зазначено, що оскільки у цьому випадку позивач звернулося до місцевого господарського суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначив, що обставинами, які свідчать про необхідність вжиття заходів забезпечення позову є явні незаконні дії Міністерства юстиції України виражені в упередженому розгляді скарги ОСОБА_1 , як наслідок прийнято за результатам розгляду наказ є повністю на думку позивача є незаконним. Вказаний висновок кореспондується із висновком колегії Міністретсва юстиції України з розгляду скарг про відмову у задоволенні скарги № К-5002 від 17.02.2020, на підставі якого наказом від 16.10.2020 №2743/7 Міністерством юстиції України відмовлено ОСОБА_2 за аналогічних обставин. 
Окрім того, оскаржуваним наказом позбавлено права власності Акціонерного товариства "РВС Банк", тому на думку останнього, на даний момент існує реальна загроза того, що ОСОБА_1 вчинить наступні дії, які ускладнять або зроблять неможливим виконання рішення суду, а саме: можуть бути вчинені дії на отримання свідоцтва про право власності на ділянки 3221286400:02:001:0004, 3221286400:02:009:0042, а також можуть бути вчиненні дії на продаж земельних ділянок або ж вони можуть бути передані в іпотеку для унеможливлення відновлення становища, що існувало позивача.
Разом з цим, на думку заявника, невжиття даних заходів може призвести до наступного заволодіння майном іншими особами, що зробить неможливим як виконання рішення у даній справі, так і захист прав позивача у майбутньому і може нівелювати обраний позивачем спосіб захисту, за захистом якого він звернувся до суду, оскільки зумовить необхідність подання нових заяв, в тому числі, заяв про зміну предмету позову тощо.
Зважаючи на наведені заявником обставини та докази в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, висновок суду першої інстанції про те, що виконання оспорюваного наказу Міністерства юстиції України № 620/5 від 17.02.2021 під час розгляду справи значно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі виходячи з того, що предметом спору є вимога про визнання протиправним та скасування спірного наказу, є обґрунтованим.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".
Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".
Подібний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Підсумовуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що належним, співмірним та адекватним заходом забезпечення позову буде зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 № 620/5 шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не виключно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 3221286400:02:001:0004, площею 0,7499 га та земельної ділянки з кадастровим номером 3221286400:02:009:0042, площею 0,7501 га, що розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області. Зупинено дію наказу Міністерства юстиції України від 17.02.2021 №620/5 "Про задоволення скарги" до вирішення спору по суті.
Твердження відповідача про те, що місцевий господарський суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню позовних вимог є необґрунтованими, оскільки в даному випадку вживалися заходи забезпечення позову, які є співмірними з предметом позову, адекватними та обґрунтованими і вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного наказу не може свідчити про вирішення спору сторін по суті (подібний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 910/13709/19).
Таким чином, колегія суддів зазначає, що виходячи зі змісту спірних правовідносин, у даному випадку вжиті заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.
При цьому вжиті заходи забезпечення позову безпосередньо пов`язані із предметом розгляду по даній справі, оскільки спір стосується визнання протиправним та скасування оспорюваного наказу.
Однак під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20, так як скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції в частині вирішення питання про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерством юстиції України від 17.01.2019 № 143/5 та зупинення відповідних реєстраційних записів, які були вчинені на підставі наказу, та приймаючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у справі № 910/9855/20 виходив в тому числі з того, що судом було зупинено відповідні реєстраційні записи, які були вчинені на підставі наказу.
Судова колегія також відхиляє посилання відповідача на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18, оскільки у цій справі надавалась оцінка припису Південного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю Державної служби геології та надр України від 05.07.2018 № 30/4275-К, складеного на підставі акту перевірки від 04.07.2018 № 30/4275-К за результатами проведення планової перевірки ТОВ ВКФ "Велта" відповідно до річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України на 2018 рік, затвердженого наказом Державної служби геології та надр України від 28.11.2017 № 523 та наказу Державної служби геології та надр України від 08.06.2018 № 207 "Про проведення планових заходів державного нагляду (контролю) Державною службою геології та надр України у липні 2018 року", а не наказу Міністерства юстиції України.
З огляду на викладене, судова колегія зазначає про те, що правові висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах №910/9855/20, № 826/13306/18 зроблені з урахуванням різних фактичних обставин, які формують зміст правовідносин, та свідчить про те, що правовідносини у цих справах не є побідними зі даною справа, яка розглядається судом апеляційної інстанції.
Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірні висновки суду першої інстанції під час прийняття оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав щодо скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами апеляційної скарги
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8899/21 - без змін.
Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 у справі №910/8899/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 13.12.2021.

Головуючий суддя                                                            І.А. Іоннікова 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                К.В. Тарасенко