КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження № 33/824/3716/2021                    
Справа 752/7074/21                                                    Головуючий в суді І інстанції Єсауленко М.В.
                                                                                    Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
 
П О С Т А Н О В А
Іменем   України

25 жовтня 2021 року                                                                                     м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді Кашперської Т.Ц., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в :
 
Постановою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 1 рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн.
 
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 21 лютого 2021 року о 21:10 по вул. Метрологічній, 14 у м. Києві керував транспортним засобом ВАЗ 21150 д.н.з. НОМЕР_1 , і після виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння.
 
На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу від 25 червня 2021 року.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність і необґрунтованість постанови судді та необхідність її скасування з тих підстав, що він не вживав спиртні напої і не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, він не відмовлявся від проходження огляду, а лише висловлював своє обурення діями поліцейських щодо безпричинної зупинки, і вимагав надати йому папір, щоб написати свої заперечення та скаргу на дії поліцейських, проте таку можливість йому не надали. Більше того, він неодноразово висловлював свою згоду на проходження огляду, а так звані свідки не були очевидцями його відмови від проходження огляду, а лише свої поставили свої підписи у заздалегідь підготовлених бланках поліцейських.
Посилався на порушення, допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявний пустий бланк серії ДПР 18 № 012854, тобто бланк із серією та номером, аналогічним серії та номеру бланку, на якому складено протокол про адміністративне правопорушення, що може свідчити або про те, що в поліцейських наявні бланки протоколів з однаковими серіями та номерами, чи про те, що в порушення вимог інструкції другий примірник протоколу не складався і ОСОБА_1 не вручався.
Вказував, що судом також допущено порушення під час розгляду справи, оскільки не допитано свідків і поліцейських, не встановлено дійсне місце проживання ОСОБА_1 і не забезпечено його право на участь у розгляді справи по суті, ознайомлення з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката.
Зазначав, що з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих доказів не слідує, що в якого діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі вищевикладеного просив постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року у справі № 752/7074/21 скасувати та закрити провадження у справі. Під час розгляду апеляційної скарги викликати і допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , викликати та допитати поліцейських, які складали протокол про адміністративне правопорушення, відбирали пояснення у свідків і були присутні під час складання цих дій; зобов`язати начальника Управління патрульної поліції у м. Києві надати відповідь на адвокатський запит від 08 червня 2021 року і після надходження дослідити надану в ньому інформацію під час апеляційного розгляду; дослідити наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського.
 
До апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що про наявність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності він дізнався лише 18 червня 2021 року, коли ознайомився з матеріалами справи, а 22 червня 2021 року з матеріалами справи ознайомився захисник - адвокат Бондар В.Б. 25 червня 2021 року адвокатом Бондарем В.Б. було підготовлено апеляційні скарги на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, одна скарга була підготовлена від імені захисника для подання до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва і цього ж дня подана, а два примірники апеляційної скарги від імені ОСОБА_1 25 червня 2021 року були підписані ним в офісі адвокатського об`єднання та отримані ним на руки для відправлення поштою від свого імені. На даний час відсутня можливість встановити точний час поміщення ОСОБА_1 поштових конвертів з апеляційною скаргою до поштової скриньки, однак це, на думку заявника, не може бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, у іншому випадку буде порушене право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя.
 
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
 
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
 
З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи відбувся у його відсутності, повного тексту постанови судом першої інстанції в день винесення постанови йому вручено не було, а з матеріалами справи його захисник Бондар В.Б. ознайомився лише 22 червня 2021 року, що підтверджується його розпискою (а. с. 16).
 
За наведених обставин апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що судом не встановлено його дійсне місце проживання, не забезпечено його право на участь у розгляді справи по суті, право ознайомлюватися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, апеляційний суд виходить із наступного.
 
Дійсно, відповідно до ст. 268, ч. 1 ст. 277-2 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
 
З матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю ОСОБА_1 , при цьому в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення зазначеної особи про день та час судового розгляду.
 
За таких обставин, суд першої інстанції припустився порушення права ОСОБА_1 , наданих йому ст. 268 КУпАП, позбавивши можливості надати пояснення та здійснити інші дії на свій захист, передбачені вказаною статтею. 
 
Разом з тим, процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.
 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
 Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
В судовому засіданні, яке відбулось 20 вересня 2021 року, судом було задоволено клопотання захисника Бондаря В.Б. про виклик в судове засідання для надання пояснень працівників поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення (поліцейського роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Києві сержанта поліції Сергія Саєнко та інспектора патрульної роти № 1 батальйону № 1 УПП в м. Києві ДПП України лейтенанта поліції Шелельо Л.Т.); про виклик свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в зв`язку з чим в судовому засіданні оголошувалась перерва до 25 жовтня 2021 року.
 
В судове засідання 25 жовтня 2021 року свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також працівники поліції для надання пояснень не з`явилися.
 
В судове засідання 25 жовтня 2021 року також не з`явилися особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , повідомлений телефонограмою від 20 жовтня 2021 року про дату, час і місце розгляду справи, та його захисник Бондар В.Б., повідомлений про дату, час і місце розгляду справи особисто під розписку, від якого в електронній формі 25 жовтня 2021 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що з 27 вересня він перебував у відпустці за межами м. Києва (в Херсонській області); в зв`язку з посиленням карантинних заходів, а також у зв`язку з перебуванням на самоізоляції у зв`язку із захворюванням його близьких на коронавірус, він не може вчасно прибути до м. Києва та взяти участь в судовому засіданні щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .
 
Надаючи оцінку вказаному клопотанню та причинам неявки захисника у судове засідання, апеляційний суд приходить до висновку про його необґрунтованість, оскільки клопотання не підтверджене будь-якими доказами.
 
Відповідно до ч. 4-6 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дня до початку судового розгляду. Неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
 
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ «Чірікоста і Віола проти Італії»).
 
Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність захисника ОСОБА_1 - адвокатаБондаря В.Б., визнавши причини неявки до суду неповажними.
 
Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
 
Висновки судді місцевого суду про доведеність факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
 
протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 012854 від 21 лютого 2021 року в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
 
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у присутності яких була вчинена відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме відмову водія ОСОБА_1 21 лютого 2021 року від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
 
відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського.
 
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.
 
Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом рішення.
 
За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.
 
Дотримання поліцейським зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
 
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків і така відмова зафіксована поліцейським на відеокамеру.
 
Переглянутий відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, який є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно декілька разів відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (о 21:26, о 21:30, 21:57), ця відмова є зрозумілою і категоричною, що не передбачає двозначного трактування; присутність свідків при цій відмові поліцейським була забезпечена.
 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 неодноразово висловлював свою згоду на проходження огляду, оскільки з дослідження відеозапису вбачається, що після формальної надання згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння ОСОБА_1 декілька разів впродовж всього відеозапису одразу пропонував поліцейським «пробігти мимо цього питання», «якось розібратися», повідомляв, що «він хоче по-нормальному» (о 21:26, о 21:40, о 21:52), і такі дії були правильно розцінені працівниками поліції як фактична відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а востаннє висловив згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу о 22:31, коли протокол про адміністративне правопорушення вже було складено працівниками поліції і зачитано вголос ОСОБА_1 .
 
Апеляційний суд враховує, що на відеозаписі о 21:57 свідок ОСОБА_2 запитує у ОСОБА_1 причини відмови проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 пояснив свою відмову тим, що він нічого не порушував, і що він не хоче дихати в газоаналізатор, оскільки його транспортний засіб зупинили безпідставно.
 
Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що свідки не спілкувалися з ОСОБА_1 , так як свідки мають бути присутніми під час відмови особи від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і засвідчити таку відмову, а спілкування з особою, якій запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не входить до їх процесуальних обов`язків. 
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що час вчинення правопорушення (21 лютого 2021 року о 21 год. 10 хв.) не відповідає фактичним даним щодо часу, зафіксованому на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який починається тільки о 21:20:11, апеляційний суд враховує, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №012854 21 год. 10 хв. зазначено як час, коли ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а не коли відмовився від проходження медичного огляду, а відтак хронологічні розбіжності, на які вказується в апеляційній скарзі, фактично відсутні.
Доводи апеляційної скарги, що поліцейські не мали при собі спеціального технічного засобу і склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, оскільки це було їм простіше, а також доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 був спровокований поліцейськими на нервову поведінку в зв`язку з безпідставністю зупинки, відхиляються апеляційним судом як нічим не підтверджені припущення. 
ОСОБА_1 не надано доказів оскарження таких дій працівників поліції.
 
Крім того, апеляційним судом приймається до уваги, що відеозаписомзафіксовано, поліцейські пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в тому числі і у медичному закладі, однак він відмовився.
Апеляційний суд також враховує, що із вищеназваного відеозапису вбачається, що працівник поліції запитував про те, коли ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, і ОСОБА_1 було надано відповідь, що він вживав їх «недавно».
Таким чином, з наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 , як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Оцінюючи доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо допущення порушень під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
 
Дійсно, на а. с. 2 наявна копія протоколу про адміністративне правопорушення, виготовлена на другому примірнику бланку ДПР18 № 012854, із чого можна дійти висновку, що другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення не було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
 
Разом із тим, згідно відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2021 року після його складання зачитувався вголос і працівниками поліції пропонувалося ОСОБА_1 поставити в протоколі свій підпис у відповідних графах, однак він відмовився.
 
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що саме по собі невручення ОСОБА_1 примірника протоколу про адміністративне правопорушення, зі змістом якого він був ознайомлений, не є підставою для скасування законної і обґрунтованої постанови суду першої інстанції, оскільки процесуальні права ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 КУпАП, в повній мірі були поновлені під час апеляційного розгляду.
 
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів того, що особа, яка склала протокол, дійсно в цей час перебувала на службі та мала право на його складання, а також доказів дотримання з боку поліцейських законного порядку виготовлення, зберігання, отримання та використання бланку, на якому було складено протокол, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом, оскільки наявність таких доказів не передбачена вимогами Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, і ОСОБА_1 в апеляційній скарзі клопотань про витребування таких доказів не заявлялось.
 
Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, також доводи апеляційної скарги про непідтвердження відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд не мав права покласти в основу обвинувачення пояснення свідків, які не були допитані в судовому засіданні і пояснення яких мають вирішальне значення по даній справі, а також в судове засідання не була викликана особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що чинними нормами КУпАП не передбачена обов`язкова участь цих осіб при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
 
Не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по справі, враховуючи, що ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення безпосередньо віднесено до доказів, а також зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 012854 як доказ об`єктивно узгоджується з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, підстав вважати цей доказ неналежним або недопустимим немає.
 
Апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
 
У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
 
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
 
Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
 
Апеляційним судом враховується, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.
 
Постанова судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                  Кашперська Т.Ц.