Ухвала
іменем України
2 листопада 2021 року
м. Київ
провадження № 51-5118ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва (Київської місцевої прокуратури № 5) від 18 листопада 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Не погоджуючись з указаним рішенням судді, ОСОБА_4 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року відповідно до вимог 
ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року з мотивів того, що відповідно до положень ст. 309 КПК вказане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку. 
Не погодившись із рішенням суду першої й апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 звернулася із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку. Вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження, апеляційний суд постановив рішення без урахування загальних засад кримінального провадження, Конституції України, практики Європейського та Верховного Суду, просить скасувати зазначені ухвали місцевого і апеляційного судів та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі, копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК ухвала слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Що стосується касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, слід зазначити, що суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства
є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках — на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що вищезазначеною нормою Конституції України гарантується право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, виходячи з чого КПК визначає, в яких випадках і які саме рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 
2019 року (справа № 161/4229/18), які стосуються права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень
у межах цієї справи (провадження).
Положеннями ст. 309 КПК передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Частиною 4 ст. 399 КПК визначено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положенням ст. 394 цього Кодексу.
Апеляційний суд встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке, відповідно до вимог ст. 309 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню, обґрунтовано, посилаючись на норми КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , враховуючи положення ч. 4 ст. 399 КПК, з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції та вважає таке рішення обґрунтованим, оскільки воно постановлене із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. 
Що стосується вказівки ОСОБА_4 про те, що суддя першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення невірно зазначила дату постанови прокурора, то вона не є таким порушенням, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення, оскільки цю описку може бути виправлено в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 379 КПК.
Оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладено та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_6 Єремейчук