Постанова                                                  
Іменем України
17 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 296/12647/18
провадження № 61-18225св20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»,
відповідачі: ОСОБА_1 , Корольовський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Департамент реєстрації Житомирської міської ради,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира в складі судді Рожкової О. С. від 08 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду в складі колегії суддів: Павицької Т. М., Миніч Т. І., Микитюк О. Ю. від                           03 листопада 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст заяви
У грудні 2018 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі -                 ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі - ТОВ «ФК «Інвент») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Корольовського ВДВС у                       м. Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просило застосувати наслідки недійсності правочину - прилюдних торгів, протокол № 0613064 (2) до договору № 0613064 від 26 лютого 2013 року.
Позов мотивовано тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня  2014 року визнано недійсними прилюдні торги  від 11 квітня 2013 року з реалізації нерухомого майна 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 , визнано недійсним та скасовано протокол     № 0613064 (2) до договору № 0613064 від 26 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого  майна - зазначеної квартири, визнано недійсним та скасовано свідоцтво від 24 квітня 2013 року про придбання ОСОБА_2 нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом  Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я., зареєстровано в реєстрі за № 3940. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03 березня 2014 року вказане судове рішення в частині  вирішення позовних вимог залишено без змін. 
Після ухвалення судових рішень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , а також відомості про реєстрацію іпотеки та обтяження на даний об`єкт. Вказаними рішеннями судів не застосовані наслідки недійсності правочинів та не відновлено становище сторін, що існувало до моменту укладеного правочину, в тому числі не поновлено записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , також не поновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме  майно обтяження й іпотеку зазначеного нерухомого майна на користь іпотекодержателя АТ «Дельта Банк». У зв`язку з цим, позивач як іпотекодержатель не може реалізувати свої права в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня                      2020 року позов задоволено. Застосовано наслідки недійсності правочину - прилюдних торгів, протокол № 0613064(2) до договору № 0613064 від                     26 лютого 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 за результатами проведення яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я., 24 квітня 2013 року видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яке зареєстровано в реєстрі за № 3940. Поновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис                    № 12470 в книзі 152 від 31 січня 2008 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно: квартира загальною площею                    45,74 кв.м., житлова площа 27,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17728266. Поновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження й іпотеку нерухомого майна: квартира загальною площею 45,74 кв.м., житлова площа 27,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» згідно договору іпотеки від 31 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального  округу Сєтак В. Я. за реєстровим № 1586, шляхом скасування рішення державного  реєстратора Житомирського приватного міського управління юстиції Євораускас О. В. індексний номер рішення 1910687 від 24 квітня 2013 року про припинення іпотеки та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 772252 від 30 січня 2008 року (реєстраційний номер іпотеки: 6489545), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17728266. Скасовано рішення державного реєстратора Житомирського міського управління юстиції Шевченко О. В. про припинення обтяження, індексний номер рішення 1919122 від 24 квітня 2013 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17728266 та поновлено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 775735 від 30 січня 2008 року (реєстраційний номер обтяження: 6489481), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 17728266. Вирішено питання про судовий збір.
Місцевий суд, установивши, що на підставі рішення, яким визнано недійсними прилюдні торги від 14 квітня 2013 року з реалізації нерухомого майна - двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , державний реєстратор припинив іпотеку та припинив обтяження на цей об`єкт нерухомості, дійшов висновку про задоволення вимог позивача про застосування наслідків недійсності правочину.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Житомирського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня     2020 року залишено без змін.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позову про застосування наслідків недійсності правочину, зазначив про те, що у зв`язку з незастосуванням наслідків недійсності правочину, позивач як іпотекодержатель не може реалізувати свої права в частині звернення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від               03 листопада 2020 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судові рішення про відмову в позові.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що перебіг позовної давності для звернення до суду з позовом про застосування наслідків недійсності правочину для позивача розпочався 03 березня 2014 року, а саме з моменту ухвалення апеляційним судом Житомирської області рішення та закінчився 09 березня 2017 року, тобто позивач звернувся до суду з цим позовом у грудні 2018 року з пропуском строку позовної давності. Висновки судів попередніх інстанцій про те, що перебіг позовної давності розпочався з листопада 2017 року, а саме з моменту відмови державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Житомирській області поновити записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження на іпотеку зазначеного нерухомого майна на користь позивача, не ґрунтуються на вимогах закону.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від                  02 грудня 2015 року в справі № 6-895цс15, від 24 травня 2017 року в справі               № 6-1763цс16, від 13 лютого 2013 року в справі № 6-174цс12, від 13 квітня 2016 року в справі № 6-2988цс15; постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 344/8974/17 (провадження № 61-1641св19), від                          17 червня 2020 року в справі № 727/4474/17 (провадження № 61-15412св18), від 21 травня 2020 року в справі № 755/3323/17 (провадження № 61-4842св18), від 06 червня 2018 року в справі № 640/10523/16-ц (провадження № 6120035св18), від 08 лютого 2019 року в справі № 904/3280/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також у касаційній скарзі заявник посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме, порушено таємницю нарадчої кімнати.
Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 296/12647/18 з Корольовського районного суду м. Житомира.
Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду 
від 02 листопада 2021 року вказану справу призначено до судового розгляду. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 30 січня 2008 року між ОСОБА_1 та                                ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір споживчого кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав 67 000 дол. США. 
30 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» в забезпечення договору споживчого кредиту було укладено договір іпотеки нерухомого майна, згідно якого, ОСОБА_1 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , посвідчений нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В. Я., зареєстрованим в реєстрі за № 1585.
У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 772252 від 30 січня 2008 року про іпотеку на об`єкт вищевказаного нерухомого майна.
У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис                    № 775735 від 30 січня 2008 року про іпотеку на об`єкт нерухомого майна, на спірну квартиру. 
30 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» у забезпечення споживчого кредиту було укладено договір поруки.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 листопада                     2010 року стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом в сумі 519 960,03 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 41 939,29 грн, пені за несвоєчасне повернення кредиту 1 633,98 грн, а всього 563 533 грн.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (первісний кредитор) та              ПАТ «Дельта банк» (новий кредитор), правонаступником якого є                       ТОВ «ФК «Інвент», укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого первісним кредитором відступлено свої права вимоги за кредитним договором. Одночасно з відступленням прав вимоги за кредитним договором первісний кредитор також відступив новому кредитору право вимоги первісного кредитора за договорами поруки та іпотеки.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня                       2014 року задоволено позов ОСОБА_1 , яким визнано недійсними прилюдні торги від 11 квітня 2013 року з реалізації нерухомого майна - двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано недійсним та скасовано протокол № 0613064 (2) до договору від                  26 лютого 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою:                   АДРЕСА_1 . Визнано недійсним свідоцтво від                    24 квітня 2013 року про придбання ОСОБА_2 нерухомого майна з прилюдних торгів вищевказаної двокімнатної квартири.
Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03 березня 2014 року змінено рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 січня 2014 року. Виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про порушення прав дитини при продажу спірної квартири з публічних торгів. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Державний реєстратор Житомирського міського управління юстиції Євораускас О. В. рішенням № 1910687 від 24 квітня 2013 року припинила іпотеку на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Державний реєстратор Житомирського міського управління юстиції Шевченко О. В. рішенням № 1919122 від 24 квітня 2013 року припинила обтяження на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою:                          АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                     2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за  результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу  майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином
Такий висновок узгоджується з нормами статей 650, 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного  та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги.
При цьому, реституція застосовується у спорах про визнання правочинів недійсними і полягає у поновленні порушених майнових прав, приведення сторін договору до стану, що існував на момент вчинення дії, якою порушене право особи, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих ж самих, або подібних, або речей такої самої вартості сторонами договору.
Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.,
З урахуванням викладеного, та за умов відсутності укладеного між позивачем та відповідачами договору відчуження майна, який визнаний недійсним, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що порушене право позивача не підлягає захисту шляхом пред`явлення позову про застосування реституції до набувача майна. 
Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Отже, за наведених умов забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантує право кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, зокрема, в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) вказала, що виключення запису про обтяження, зокрема, на підставі судового рішення саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Відповідно скасування такого судового рішення не спричиняє відновлення дії іпотеки. Якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом, то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване судове рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження. У такому разі запис про іпотеку підлягає відновленню. Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення (пункти 9.11, 9.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі                               № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20)).
Суди попередніх інстанцій встановили, що рішенням суду визнано недійсними прилюдні торги від 11 квітня 2013 року з реалізації нерухомого майна - двокімнатної квартири, визнано  недійсним та скасовано протокол проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, визнано недійсним та скасовано свідоцтво від 24 квітня 2013 року про придбання ОСОБА_6 нерухомого майна з прилюдних торгів.
Після ухвалення судового рішення та набранням ним законної сили державний реєстратор 24 квітня 2013 року припинив іпотеку на зазначене нерухоме майно та обтяження на нього. 
Звернувшись до суду з позовом про застосування наслідків недійсності правочину, кредитор посилався на те, що іпотека державним реєстратором припинена незаконно, оскільки існує кредитний борг, який був забезпечений іпотекою. За виниклих правовідносин застосування наслідків недійсності правочину, з врахуванням реєстрації припинення іпотеки та обтяження, не можуть відновити право чи інтерес кредитора. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня                  2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня                      2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.
Виходячи з обставин цієї справи, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право порушене, належним способом захисту буде звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому колегія суддів не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам касаційної скарги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно зі статтею 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, оскільки суди попередніх інстанцій правильно встановили фактичні обставини справи, однак неправильно застосували норми матеріального права, тому судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Корольовського районного суду від 08 липня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року скасувати.
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_1 , Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Департаменту реєстрації Житомирської міської ради про застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	С. Ю. Бурлаков	
 	А. Ю. Зайцев	
 	В. М. Коротун	
 	М. Ю. Тітов