Номер провадження: 33/813/1377/21
Номер справи місцевого суду: 521/5063/21 
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року                                                                         м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., за участю: секретаря судового засідання Маслова Р.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Гранкіної А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Гранкіної А.В. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строком один рік. Стягнутий судовий збір в сумі 454 грн.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції встановлено, що 28 березня 2021 року о 05 годині 13 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 525 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Гранкіна А.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржену постанову у зв`язку із відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що оскаржена постанова є незаконною та необґрунтованою.
Захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено із порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, а працівники поліції не склали акт такого огляду.
На думку захисника, працівники поліції були зобов`язані надати ОСОБА_1 письмове направлення до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відтак відсутність такого направлення виключає адміністративну відповідальність водія.
Також захисник зазначила, що відеозаписи подій, які містяться у матеріалах справи є фрагментарними.
Більш того захисник стверджувала про те, що поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення вимагав від ОСОБА_1 хабар за відмову від складання протоколу. 

Позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Гранкіна А.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. 
Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків. 

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.7 ст.294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.        
Згідно з положеннями ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Оцінка доказів відповідно до ст.252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з п.2.5) Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи вказану справу додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №194607, з фабули якого убачається, що 28 березня 2021 року о 05 годині 13 хвилин за адресою: м. Одеса, вул. Стовпова, 6, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 525 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: - запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, невнятна мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у передбаченому законом порядку водій відмовився. Вказаний факт був зафіксований на нагрудну камеру 001854 (10).
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 . При цьому в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у фабулі протоколу ОСОБА_1 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.
Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.
З метою перевірки доводів викладених в апеляційній скарзі та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційним судом був досліджений відеозапис інспектора патрульної поліції, який приймав участь в оформленні розглядаємого правопорушення.
На вказаному відеозаписі зафіксовано як ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager», ухилявся від проходження такого огляду, постійно запитував у поліцейських навіщо йому необхідно проходити огляд. 
При цьому поліцейський роз`яснив ОСОБА_1 , що він за бажанням може пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у медичному закладі. 
ОСОБА_1 не заперечував той факт, що перебував за кермом автомобілю. Крім того він повідомив поліцейським, що вживав алкогольні напої, а саме випив 1.5 пляшки пива, проте згодом відмовився від своїх слів та наполягав, що взагалі не вживав алкоголь. 
Через деякий час ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як за допомогою газоаналізатора «Drager» так і в закладі охорони здоров`я. При цьому ОСОБА_1 добровільно відмовився від проходження огляду без будь-якого тиску з боку поліцейських
Доводи сторони захисту про те, що протокол відносно ОСОБА_1 був складений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, а працівники поліції не склали акт медичного огляду, апеляційний суд визнає безпідставними. 
З цього приводу апеляційний суд зазначає, що відповідно п.15) розділу ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерства Охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Згідно з п.19) Інструкції акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
Тобто акт медично огляду складається не поліцейськими, а медичними працівниками, які проводять огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
В свою чергу чинне законодавство містить вичерпний перелік підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я, якими за ч.3 ст. 266 КУпАП є:
- незгода водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції (далі за тестом - огляд), поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів;
- незгода водія з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці з використанням спеціальних технічних засобів.
Тобто проведенню огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я має передувати проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
В свою чергу на відеозапису, який був досліджений апеляційним судом чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, а тому підстави для оформлення направлення на огляд до медичного закладу у даному випадку були відсутні, так як факт відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вже сам по собі утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того не знайшли свого підтвердження доводи сторони захисту про те, що працівник поліції вимагав від ОСОБА_1 неправомірну вигоду в розмірі 500 (п`ятиста) доларів США за відмову від складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України.
Зі слів захисника Гранкіної А.В. ОСОБА_1 відмовився надавати гроші, а тому співробітниками поліції був складений протокол відносно нього.
Разом з тим на дослідженому відеозаписі зафіксовано, як саме ОСОБА_1 , до складання відносно нього протоколу, пропонував поліцейському відійти в сторону та поговорити віч на віч, на що поліцейський категорично відмовив.
Крім того під час апеляційного розгляду захисником була надана відповідь на адвокатський запит за підписом Начальника другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі) Агакаряна Р. адресована адвокату Гранкіній А.В. 
Згідно вказаної відповіді за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 18 травня 2021 року, в якій він вказував про неправомірні дії окремих службових осіб УПП в Одеській області ДПП НП України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, оскільки його заява не відповідала вимогам ст.214 КПК України. 
За таких обставин сторона захисту не надала апеляційному суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, працівники поліції вимагали від ОСОБА_1 неправомірну вигоду, а тому вказані доводи слід розцінювати, як обрану ОСОБА_1 позицію захисту з метою дискредитації посадових осіб УПП в Одеській області та ухилення від передбаченої законом відповідальності за вчинене правопорушення.
Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладено судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Гранкіної А.В. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Гранкіної А.В. - залишити без задоволення. 
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2021, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 О.О. Толкаченко