КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року                                                                                                      місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 367/762/19 
номер провадження: 22-ц/824/12561/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.
за участю секретаря - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська Компанія Коцюбинське» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року у складі судді Саранюк Л.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська Компанія Коцюбинське» про визнання дій протиправними та припинення дії, яка порушує право,
                                                               В С Т А Н О В И В:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово - експлуатаційна компанія «ЖК «Коцюбинський» (далі - ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський»), як в подальшому перейменоване на товариство з обмеженою відповідальністю «Управлінська Компанія Коцюбинське» (далі - ТОВ «Управлінська Компанія Коцюбинське»), про визнання дій протиправними та припинення дії, яка порушує право.
Позов мотивований тим, що позивачка з метою утримання квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності, 17 листопада 2016 року уклала договір №221/4 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг з ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський». Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору, перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надаються за цим договором визначений у додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною його частиною. Зазначений додаток №1 містить у собі виключний перелік житлово-комунальних послуг, погоджений між сторонами, що можуть надаватися у рамках договору.
Вказувала, що у вересні 2018 року в мережі інтернет, а в жовтні 2018 року - на стендах, що розміщені у під`їздах будинку, була розміщена інформація щодо введення відповідачем нової послуги - консьєрж, яка запроваджена відповідачем в односторонньому порядку шляхом розширення переліку послуг, що надаються згідно з договором та його додатками. Таким чином, відповідач  самостійно, без  погодження та волевиявлення другого учасника цього правочину, визначив обсяг послуги, права та обов`язки сторін, вартість та умови її оплати.
Зазначала, що 08 жовтня 2018 року вона разом з іншими співвласниками будинку направила на адресу відповідача письмове заперечення щодо надання оплатної послуги без попереднього погодження умов її надання зі споживачами,  а також з вимогою виконання умов договору у частині внесення змін у договір, шляхом підписання відповідної додаткової угоди із визначенням конкурентної та вигідної вартості нової послуги та визначення порядку її майбутніх змін. Однак, відповіді від відповідача позивачка не отримала. Разом з тим,                    03 листопада 2018 року відповідач надав відповідь за № 0311/1 сусідці позивачки на заперечення від 08 жовтня 2018 року, яка не містить мотивованої підстави для односторонньої зміни умов договору.
Вказувала, що пунктом 10.2 вказаного вище договору встановлено, що за взаємною згодою сторін зміни і доповнення до договору вносяться шляхом укладення та підписання нового договору і одностороння зміна умов договору забороняється, що кореспондується зі ст.525 ЦК України. Отже, для надання відповідачем іншої оплатної послуги понад плату за житлово-комунальні послуги, що надаються згідно договору, повинен бути укладений окремий договір на  інші послуги, саме, послуга консьєржа.
Зазначала, що у листопаді 2018 року вона отримала рахунок на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, попри заперечення від 08 жовтня 2018 року, вже з новою послугою - консьєрж, що є грубим порушенням норм чинного законодавства України.
16 листопада 2018 року позивачка вдруге направила відповідачу письмову відмову від публічної пропозиції (послуги), як такої, що не погоджена з нею, як споживачем, та згідно з нормами чинного законодавства є незаконною. Однак, відповіді від відповідача вона не отримала. Вказувала, що у зв`язку з несплатою нею нової послуги, вона має заборгованість перед відповідачем.
З урахування наведеного, ОСОБА_1 просила визнати дії ТОВ «ЖЕК «ЖК Коцюбинський» щодо одностороннього збільшення обсягу послуг за договором № 221/4 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг від                  17 листопада 2016 року шляхом включення до рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) у розділ найменування послуги - послугу консьєржа, протиправними.
Зобов`язати TOB «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» припинити включення до рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) у розділ найменування послуги - послугу консьєржа.
Зобов`язати TOB «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» припинити нарахування їй заборгованості по оплаті послуги консьєржа з жовтня 2018 року та визнати нараховану їй заборгованість по оплаті послуги консьєржа незаконною.
Зобов`язати TOB «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» надати їй належним чином оформлені рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) з жовтня 2018 року і по день винесення судового рішення у справі.
11 липня 2019 року в ході розгляду справи позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, де вказала, що відповідач протиправно нараховує їй заборгованість за послугу консьєржа, у зв`язку з чим просила:
визнати дії ТОВ «ЖЕК «ЖК 11 липня 2019 року щодо одностороннього збільшення обсягу послуг за договором про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг №221/4 від 16 листопада 2016 року шляхом включення до рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) у розділ найменування послуги - послугу консьєржа, протиправними.
Зобов`язати TOB «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» припинити включення до рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) у розділ найменування послуги -  послугу консьєржа.
Зобов`язати TOB «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» припинити нарахування їй заборгованості по оплаті послуги консьєржа з листопада 2018 року та визнати нараховану їй заборгованість по оплаті послуги консьєржа незаконною.
Зобов`язати TOB «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» надати їй належним чином оформлені рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) з листопада 2018 року і по день винесення судового рішення у справі.
Зобов`язати ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» здійснити повний перерахунок заборгованості по особовому рахунку: НОМЕР_1 , з урахуванням інформації, що міститься у призначенні платежу ОСОБА_1 .
Зобов`язати ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» здійснити зарахування сплачених грошових коштів ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_1 у період з жовтня 2018 року по червень 2019 року у відповідності до інформації, що міститься у призначенні платежу              ОСОБА_1 .
Зобов`язати ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» надати їй довідку про відсутність заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг (утримання будинку, водовідведення, холодна вода, електроенергія) по особовому рахунку: НОМЕР_1 за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» щодо одностороннього збільшення обсягу послуг за договором про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг № 221/4 від 17 листопада 2016 року шляхом включення до рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) у розділ найменування послуги - послугу консьєржа.
Зобов`язано TOB «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» визнати нараховану ОСОБА_1 заборгованість по оплаті послуги консьєржа незаконною.
Зобов`язано ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» надати ОСОБА_1 належним чином оформлені рахунки на сплату за житлово-комунальні та інші послуги (особовий рахунок: НОМЕР_1 ) з листопада 2018 року і по день винесення судового рішення у справі.
Зобов`язано ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» здійснити повний перерахунок заборгованості по особовому рахунку: НОМЕР_1 з урахуванням інформації, що міститься у призначенні платежу ОСОБА_1 .
Зобов`язано ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» здійснити зарахування сплачених грошових коштів  ОСОБА_1 по особовому рахунку: НОМЕР_1 у період з жовтня 2018 року по червень 2019 року у відповідності до інформації, що міститься у призначенні платежу               ОСОБА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Управлінська Компанія Коцюбинське» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права   
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог було порушено норми ЦПК України, а саме, у рішенні суду не зазначено про прийняття судом заяви позивача про збільшення позовних вимог. При цьому, судом не враховано роз`яснення Верховного Суду України та пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 серпня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», про те, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено)може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви. Тому, на думку відповідача, позивачем було подано не заяву про збільшення позовних вимог, а нові вимоги - нову позовну заяву. Вказує, що зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем при поданні первісної позовної заяви було заявлено чотири вимоги немайнового характеру, однак судом при винесенні рішення було задоволено п`ять позовних вимог, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог позивача.
 
Також вказує, що судом не взято до уваги заперечення відповідача від 21 травня 2021 року, до якого додано  акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01 серпня 2018 року по 01 травня 2021 року, в якому відображено, що відповідач самостійно припинив нарахування за послугу консьєрж у лютому 2019 року та станом на 01 травня 2021 року по особовому рахунку позивачки: НОМЕР_1 заборгованість за послугу консьєржа відсутня. Тобто, фактично до прийняття рішення судом першої інстанції відповідач вже виконав вимоги позивача. Однак, судом першої інстанції цих обставин не враховано.
Також зазначає, що судом першої інстанції, у порушення норм ЦК України,                             ГК України, Закону України «Про господарські товариства» не взято до уваги лист відповідача від 06 червня 2020 року за № 06.05/2020 щодо зміни назви товариства відповідно до рішення загальних зборів засновників від 03 березня 2020 року за № 03. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 зазначає, що вона одночасно не змінювала підставу та предмет позову, оскільки при збільшенні позовних вимог підставою залишились порушення її прав з боку відповідача щодо односторонньої зміни умов договору №221/4 про надання послуг з утримання будинку та нарахування заборгованості, а всі інші вимоги, зазначені у заяві про збільшення позовних вимог є похідними від вимог, зазначених у позовній заяві. Звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі не зазначено, що відповідач не погоджується з матеріально-правовим обґрунтуванням оскаржуваного рішення, фактично погоджуючись з фактом доведеності своїх протиправних дій. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.  
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
  Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
З метою утримання майна, що належить позивачці на праві приватної власності,                           17 листопада 2016 року між ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» та ОСОБА_1 був укладений договір №221/4 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг (далі - Договір).
Відповідно до пункту 2.1 договору, перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що надаються за цим договором, визначений у додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною його частиною.
Зазначений додаток №1 містить у собі виключний перелік житлово-комунальних послуг, погоджений між сторонами, що можуть надаватися у рамках договору (а.с.5).
Згідно з додатками №2, №3 до договору, визначено вартість та порядок оплати послуг, складові тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не містять вартості та/або тарифів щодо послуги консьєржа (а.с.12-14).
Відповідно до пункту 10.2 договору встановлено, що за взаємною згодою сторін зміни і доповнення до договору вносяться шляхом укладення та підписання нового договору. Сторона, яка бажає внести зміни, зобов`язана письмово повідомити про це іншу сторону не пізніше ніж за один календарний місяць до моменту змін. Одностороння зміна умов договору забороняється.
В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначала, що у вересні 2018 року в мережі інтернет, а в жовтні 2018 року - на стендах, що розміщені у під`їздах будинку, була розміщена інформація щодо введення відповідачем нової послуги - консьєрж, яка запроваджена відповідачем в односторонньому порядку шляхом розширення переліку послуг, що надаються згідно з договором та його додатками, а тому відповідачем було самостійно визначений обсяг послуги, права та обов`язки сторін, вартість та умови її оплати. Вказувала, що 08 жовтня 2018 року позивачем, а також 79 іншими співвласниками будинку було направлено на адресу відповідача письмове заперечення щодо надання оплатної послуги без попереднього погодження умов її надання зі споживачами, а також з вимогою виконання умов договору у частині внесення змін у договір, шляхом підписання відповідної додаткової угоди із визначенням конкурентної та вигідної вартості нової послуги та визначення порядку її майбутніх змін. Відповіді на вказане  заперечення  позивача від відповідача матеріали справи не містять. 
Разом з тим, 03 листопада 2018 року відповідач надав відповідь за № 0311/1 сусідці позивачки на заперечення від 08 жовтня 2018 року, яка не містить мотивованої підстави для односторонньої зміни умов договору.
Зазначала, що у листопаді 2018 року вона отримала рахунок на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, попри заперечення від 08 жовтня 2018 року, вже з новою послугою консьєржа, що є грубим порушенням норм чинного законодавства України.
16 листопада 2018 року позивачка вдруге направила відповідачу письмову відмову від публічної пропозиції (послуги), як такої, що не погоджена з нею, як споживачем, та згідно з нормами чинного законодавства є незаконною. Однак, відповіді від відповідача вона не отримала. Вказувала, що у зв`язку з несплатою нею нової послуги, вона має заборгованість перед відповідачем.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено норми матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами на підставі договору, а саме, внісши до рахунку позивачки на сплату за житлово-комунальні послуги, послугу консьєржа, відповідач діяв в односторонньому порядку, що заборонено ч.1 ст.525 ЦК України та умовами договору, укладеного між сторонами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.  
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства                                (ч.1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України  зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
   Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.654 ЦК України).
Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що  одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Як зазначалось вище, 17 листопада 2016 року між сторонами укладено договір №221/4 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг.
Статтею 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2004 року, що діяла на час укладення сторонами договору №221/4 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг, передбачено, що Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.
Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2004 року).
Відповідно до п.п.3, 6, 17 ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2004 року, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є - вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; права та обов`язки сторін;  умови зміни, пролонгації, припинення дії договору.
Як убачається з умов договору №221/4 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг від 17 листопада 2016 року, у переліку житлово-комунальних послуг відсутня послуга консьєржа.
Зміни до умов вказаного договору сторонами не обумовлювалися та у порядку, передбаченому ч.1 ст. 654 ЦК України, пункту 10.2 договору, не вчинялися.
Таким чином, внісши до рахунку позивачки на сплату за житлово-комунальні послуги, послугу консьєржа, відповідач діяв в односторонньому порядку, що заборонено ч.1 ст.525 ЦК України та умовами договору, укладеного між сторонами.
Установивши наведені обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо протиправності дій відповідача, є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при прийнятті заяви позивачки про збільшення позовних вимог, не заслуговують на увагу з таких підстав.  
Відповідно до п.2 ч.1, ч. 3 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Відповідно  до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суду у постанові від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20 дійшов такого висновку, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. 
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 
Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. 
Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. 
Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. 
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у ст.16 ЦК України,  а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.     
Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:
1) заміна одних позовних вимог іншими;
2) доповнення позовних вимог новими;
3) вилучення деяких із позовних вимог;
4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
Збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.
Заміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема і у разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається саме шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.
Заяву позивача про зміну предмету або підстав позову, можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно в її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави), які не були визначені позивачем первісно підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.
Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 , вимоги якої є вимогами немайнового характеру, та її заяву про збільшення позовних вимог, подану до підготовчого засідання, колегія суддів вважає, що фактично позивачем подано заяву про зміну предмету позову шляхом доповнення позовних вимог новими вимогами також немайнового характеру.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на незаконність дій відповідача щодо включення до її рахунків послуги консьєржа, не обумовленої умовами договору №221/4 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території та додаткових послуг від 17 листопада 2016 року.
У заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 також посилалася на відсутність у відповідача правових підстав включення до її рахунків послуги консьєржа, внаслідок чого у неї виникла заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги. 
Отже, встановлено,  що первісні підстави позову ОСОБА_1 залишила незмінними та позивачка лише доповнила їх новими обставинами, що є безпосередньо пов`язаними з основними підставами позову, оскільки ці обставини, а саме: виникнення заборгованості позивачки за житлово-комунальні послуги є складовими процесу надання відповідачем послуг, не передбачених умовами договору.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява про збільшення позовних вимог фактично є заявою про зміну предмету позову, а не пред`явленням нового позову, як про це зазначає відповідач.
Той факт, що вказана заява містить назву - збільшення позовних вимог, на її суть, а саме, зміну предмету позову, не впливає.
Посилання в апеляційні скарзі на самостійне припинення відповідачем нарахування за послугу консьєржа у лютому 2019 році та те, що станом на 01 травня 2021 року по особовому рахунку позивачки: НОМЕР_1 заборгованість за послугу консьєржа відсутня, то вказані обставини на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, оскільки такі дії відповідача фактично свідчать про визнання ним позову, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для його задоволення судом.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано зміну назви відповідача з ТОВ «ЖЕК «ЖК «Коцюбинський» на ТОВ «Управлінська компанія Коцюбинське», то ці обставини відповідно до ст. 376 ЦПК України не є підставою до скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим.
При цьому, найменування юридичної особи як сторони виконавчого провадження не потребує її заміни судом, а здійснюється постановою виконавця, якою змінюється назва відповідної сторони такого провадження відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», пункт 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі                                     № 914/3587/14).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська Компанія Коцюбинське»  залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді: