ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/3146/21	

головуючий суддя І інстанції – Калашник Ю.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року в адміністративній справі №280/3146/21 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  , в якому просив: 
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, здійсненої відповідно до розрахунку від 22.10.2018 Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на виконання рішення суду у адміністративній справі № 808/623/18 внаслідок її перегляду з 324294.89 грн. до 238660.47 грн.;
- зобов`язати відповідача здійснити виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум), нарахованої Шевченківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, відповідно до розрахунку від 22.10.2018 на виконання рішення у справі №  808/623/18.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що відповідач протиправно зменшив розмір компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії з 324294.89 грн. до 238660.47 грн. на виконання рішення суду у адміністративній справі № 808/623/18.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області  було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судо першої інстанції, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорії 1), що підтверджується посвідченням від 10.08.2006 серії НОМЕР_1 та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, як отримувач пенсії по інвалідності, призначеної у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі №808/623/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.04.2018 у справі №808/623/18 було задоволено та, зокрема, зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2010 року за період з 22.05.2008 по 05.12.2017.
Листом Шевченківського ОУПФУ м. Запоріжжя від 22.10.2018 №594/С-1 позивача повідомлено, що розмір компенсації за період з 22.05.2008 року по 05.12.2017 року складає 324294.89  грн. 
Відповідно до розрахунку суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів виплати від 22.10.2018, розмір компенсації становить 324294.89  грн. 
У серпні 2020 року позивачу виплачена компенсація у розмірі 238660.47 грн.
В подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у повному розмірі, на яку отримав відповідь від 24.03.2021 №3609-2780/С-02/8-0800-21, що відповідно до інформації наданої відділом опрацювання пенсійної документації №1 управління з питань виплати пенсії ГУ ПФУ в Запорізькій області, на виконання Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 №808/623/18, управління здійснило нарахування і виплату згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Сума обчисленої після перегляду компенсації, відповідно до Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» за період з 22.05.2008 по 05.12.2017 нарахована в розмірі 238660,47 грн. та була виплачена в повному обсязі в серпні 2020 року.
Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів. 
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси то він повинен був звернутись до суду в порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Так, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та КАС України. 
З матеріалів справи вбачається, що дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, здійсненої відповідно до розрахунку від 22.10.2018 року оскаржуються позивачем з підстав незгоди з розрахунком її розміру, здійсненого на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2018 року у справі №808/623/18.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 382 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а відкрите провадження по справі підлягає закриттю на підставі приписів п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, яка визначає, що суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Вказані правові висновки також  відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.04.2019 року по справі № 820/4261/18, що врахоується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Керуючись ст. 238, ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст.  315, ст. 319 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2021 року в адміністративній справі №280/3146/21  – скасувати.
Провадження в адміністративні справі № 280/3146/21  – закрити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності  підстав, визначених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.          

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко