ПОСТАНОВА 
Іменем України

21 жовтня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 404/3334/21
провадження № 22-ц/4809/1463/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді –Дуковський О. Л., Карпенко О. Л.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач –  ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майна подружжя, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2021 року (суддя Павелко І. Л.),-
В С Т А Н О В И В
Короткий зміст заяви про забезпечення позову

15 липня 2021 року представник позивача адвокат Вишня-Чижова Г.В. подала заяву про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майна подружжя, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном. 
Вказано, що справа перебуває в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда в судді Мохонько В. В. 
В обґрунтування звернення зазначено наступне.
Сторони в справі перебували у шлюбі з 2011 року по 2016 рік.За період спільного проживання ними за кошти подружжя в сумі 17 878 грн придбаний сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального 8. колір зелений, державно номерний знак НОМЕР_2 , право власності було зареєстровано за відповідачем. Яка змінила прізвище за наслідком укладеного шлюбу 30.03. 2018 року з ОСОБА_3 . 
Згідно акту приймання передачі майна, зазначено, що уповноважений представник ДП «Рівненський АРЗ» м. Рівне зав. складом ГП і РФ Андрусь В. І., на підставі наряду МО України №181/2/93 АТ від 28.02.2013р передав, а представник Концерну «Тсхвоєнсервіс» Мазур Марія Олександрівна на підставі довіреності № ТВС 3360093 від 28.02.2013р прийняла нижчезазначене майно: сідельний тягач ЗІЛ-4401, ш. НОМЕР_1 . За даний транспортний засіб ЗІЛ-4401 оплата проводилась в сумі 7 578 грн, що підтверджує наряд №181/2/93 АТ від 28.02.2013 року.
Згідно акту приймання передачі майна, уповноважений представник Концерну «Техносервіс» Дубенко Василь Петрович передав, а фізична особа ОСОБА_4 на підставі рахунку-фактури № 58 від 17.01.2013 року прийняла майно, а саме сідельний тягач ЗІЛ- 4401, ні. 886797. 3а даний транспортний засіб ЗІЛ-4401 оплата була здійснена в сумі 10 300 гри., що підтверджується видатковою накладною № 213 від 01.03.2013 року.
Згідно страхового полісу №А 2863008 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено з 22.02.2017 по 21.02.2018 року, страхувальником є ОСОБА_1 . За даний транспортний засіб 31Л-4401 оплата проводилась двома частинами, наряд №181/2/93 AT в сумі 7578 .
Транспортний засіб купувався для використання в лісівництві, оскільки ОСОБА_1 , с фізичною-особою підприємцем. Вважає вказане майно спільною сумісною власністю.
Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову при визнанні спільним майном подружжя, порушує права позивача та виставлений на продаж, що підтверджується роздруківкою із сайту про продаж автомобіля, просить вжити відповідні заходи забезпечення позову та накласти арешт на транспортний засіб сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000 категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак НОМЕР_2 , право власності зареєстровано 28.02.2013 року за ОСОБА_5 в Департаменті Територіального сервісного центру 3541. 
Відповідач має намір продати даний транспортний засіб, що підтверджується роздруківкою РСТ із сайту про продаж автомобіля, тому не вжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в подальшому.
       Відповідач є титульним власником (згідно технічного паспорту), зазначене не становить перешкоди у продажі, перереєстрації на інших осіб. Що призведе для позивача до втрати майнових прав, безрезультатність звернення до суду. Відсутність предмету в наявності, створить нові витрати та нові способи захисту про витребування майна з незаконного володіння у добросовісних набувачів або інші варіанти звернень до суду. 
       На день звернення даний транспортний засіб, який зареєстровано за ОСОБА_5 перебуває у користуванні іншої особи, яка погіршує його технічний стан та використовує транспортний засіб в приватних цілях, таким чином користується майном, а власник даного транспортного засобу ним не користується, тому вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.  

Короткий зміст ухвали суду 
       
Ухвалою суду від 16 липня 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Вишні-Чижової Ганни Вікторівни про забезпечення позову в цивільній справі № 404/3334/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майна подружжя, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном про забезпечення позову, накладення арешту на сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державний номерний знак НОМЕР_2 - відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з наступного. 
В заяві представник позивача адвокат Вишня-Чижова Г.В. зазначає, що право власності на предмет спору, на який просить накласти арешт, зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , але будь яких доказів, на підтвердження цього факту суду не надала.
Доказів того, що ОСОБА_4 стала власником транспортного засобу в 2013 році, а потім переоформила на ОСОБА_1 , оскільки на нього був у 2017 році оформлений страховий поліс на вищевказаний автомобіль, не надано.
Докази, на які посилається представник позивача адвокат Вишня-Чижова Г.В. не є належними та допустимими доказами належності майна на праві власності стороні у справі.
Судом зазначено, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним  рішенням суду першої інстанції,  представник позивача адвокат Вишня-Чижова Г.В. подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати  ухвалу  суду та  забезпечити позов: накласти арешт на автомобіль сідельний тягач ЗІЛ, модель 4401, загальновантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального
в, колір зелений, державно номерний знак НОМЕР_2 , право власності
було зареєстровано 28.02.2013 року, за 
ОСОБА_5 в Департаменті Територіального сервісного центру 3541. 
Вказує, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною та необґрунтованою. 
Розгляд заяви відбувся за відсутності позивача та його представника, що позбавило можливості висловити свої заперечення щодо законності винесення даної ухвали.
В зверненні вказано, що за період спільного проживання з ОСОБА_4 , ними за кошти подружжя в сумі 17 878грн, було придбано сідельний тягач 31Л, модель 4401, загально вантажний бортовий, номер кузова НОМЕР_1 , повна маса 13500, маса без навантаження 7200, об`єм двигуна 6000, категорія С, тип пального S, колір зелений, державно номерний знак НОМЕР_2 , право власності було зареєстровано на відповідача.
В теперішній час виник спір щодо визнання спільним майна подружжя, визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном.
В оскаржуваній ухвалі Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.07.2021 року здійсненний висновок, що матеріалами не доводиться, що право власності на предмет спору, стосовно якого заявлені вимоги, зареєстровано за відповідачем. Доказів того, що відповідач стала власником транспортного засобу у 2013 року, а потім переоформила на ОСОБА_1 , оскільки на нього був у 2017 році оформлений страховий поліс, відсутні.
Саме в період шлюбу, сторонами придбано за спільні кошти подружжя спірне майно.
Згідно страхового полісу № А 2863008 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який укладено з 22.02.2017 по 21.02.2018 року, страхувальником є ОСОБА_1 .
В заяві про забезпечення позову представник позивача посилається на акти прийому передачі майна, та страховий поліс, що доводить належність майна. 
Доказами заяви про забезпечення позову, є рішення суду про розірвання шлюбу від 14.04.2016 року, акти приймання та передачі транспортного засобу. 
Відповідач с титульним власником (згідно технічного паспорту), зазначене не становить перешкоди у продажі, перереєстрації на інших осіб. Але для позивача фактично призведе до втрати майнових прав, безрезультатність звернення до суду, відсутність предмету в наявності створить нові витрати на нові способи захисту про витребування майна з незаконного володіння у добросовісних набувачів або інші варіанти звернень до суду, що призведе до судової тяганини, витрат, зупинень справ і інших довготривалих дій, процесів,що фактично перевищать вартість предмету спору. Копія роздруківки із сайту про продаж автомобіля міститься в матеріалах цивільної справи.
Судом першої інстанції не враховано матеріально-правовий інтерес позивача, який полягає у тому, що до часу розгляду справи в суді і набрання рішенням законної сили, ОСОБА_2 не вчинила недобросовісних дій щодо фактичного відчуження даного транспортного засобу, яким вона володіє, під виглядом інших правочинів. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції 
       
Апеляційна скарга подана 30 липня 2021 року. 
5 серпня 2021 року до Кропивницького апеляційного суду надійшли виділені матеріали цивільної справи. Головуючий у справі судя Дьомич Л.М. перебувала у відпустці.
Ухвалою від 6 вересня 2021 року матеріали оскарження ухвали суду повернуті до суду першої інстанції для усунення недоліків в оформленні.
       Матеріали справи надійшли за наслідком виконання вимог суду, визначені в ухвалі 6 вересня 2021 року, 16 вересня 2021 року. 
       Ухвалою від 22 вересня відкрито апеляційне провадження, наданий строк для подачі відзиву.
       Ухвалою від 11 жовтня 2021 року підготовчі дії у справі закінчені. Справу призначено до розгляду на 21 жовтня 2021 року о 12.00 годині. 
        
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
        
Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені про судове слухання, заяв, клопотань по суті та процедури розгляду, не подавали (а.с.82-83). 
        Статтею 367 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції. 
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
       Як унормовано ч.ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
За вимогами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150  цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Колегія суддів зауважує, що обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
Обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та подання на підтвердження своїх доводів відповідних доказів є процесуальним обов`язком заявника. 
У заяві про забезпечення позову скаржник стверджує, що невжиття заходів забезпечення позову при визнанні спільним майном подружжя транспорту, щодо якого виник спір, може порушити права позивача. Так як відповідач є власником транспорту, який виставлений на продаж, що підтверджується роздруківкою із сайту про продаж автомобіля, тому немає перешкод здійснити відчуження майна. 
Відмовляючи в задоволенні звернення, суд першої інстанції дійшов висновку що звернення є необґрунтованим. Так як відсутні беззаперечні докази належності майна відповідачеві, неможливо встановити, що між сторонами дійсно виник спір щодо поділу майна подружжя за наслідком наданих документів. 
Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а представником позивача не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві. Належність права власності відповідача на спірне майно суду не надано.
Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції.
Так як встановлюючи наявність або відсутність фактів, обставин, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п. 11 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Суд не може припускати, що певні обставини доведено. Якщо у суду виникають сумніви, застосовуються правила про тягар доведення. В даному зверненні про забезпечення позову сторона, не долучила і заздалегідь не реалізувала право здобуття актуальних доказів на підтвердження факту належності транспортного засобу. Тому, зазначені обставини належності спірного майна та його статус по відношенню до сторін, вважається таким, що не доведений на даній стадії процесу та не може бути врахований навіть при розгляді клопотання про забезпечення позову.
Стороні достатньо продемонструвати, що існують розумні підозри вважати, що шкода від відчуження транспорту буде завдана. Заявник не надав докази, які переконують що є загроза продажу спірного майна. Не довів взагалі використання транспортного засобу відповідачем. 
Не є достатнім доказом долучена до заяви ОСОБА_1 інформація про продаж спірного майна. Яку доводить сторона копією оголошення, зробленого зі скріншот телефона (а.с. 29-30). На якому не можливо ідентифікувати, що це саме те майно, на яке претендує позивач, немає даних відношення до відповідача. 
Апеляційний суд наголошує, що обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та подання на підтвердження своїх доводів відповідних доказів є процесуальним обов`язком заявника. 
Так, до заяви про забезпечення позову долучена копія рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.18); копії накладної та два акти (а.с.23,24,25) де покупцем, фізичною особою та особою, яка представляє інтереси концерну «Техвоєнсервіс» є ОСОБА_4 , роздруківка з сайту про продаж товару (а.с.20); виписка ФОП стосовно ОСОБА_1 (а.с. 21-22); страховий поліс на ім`я ОСОБА_1 (а.с.26), копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 (а.с.19).
Суд першої інстанції зазначив про недостатність доказів належності майна відповідачу, правовий статус транспорту, в розумінні володіння, на час звернення до суду. 
Колегією суддів також акцентовано увагу на наступному. В межах даної цивільної справи, станом на час апеляційного провадження по матеріалам забезпечення позову виходить, що ОСОБА_1 чотири рази подавав заяви про забезпечення позову. По всім заявам вимога не задоволена. Судові ухвали оскаржені і згідно встановленого нормативного порядку розподілу справ, перебувають в провадженні головуючого – судді Дьомич Л.М.
В одному з проваджень № 22-ц/4809/1208/21, єдиний унікальний номер справи № 404/3334/21, по якій постановлена ухвала апеляційним судом 20 жовтня 2021 року (оскарження судової ухвали від 3 червня 2021 року), за наслідком подачі відзиву адвокатом відповідача Міхальової В.В. та пояснень в судовому засіданні у вказаному судовому провадженні встановлено, що в межах порушеної кримінальної справи, постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області від 14.07.2020 р. у кримінальному провадженні № 12019120220000600 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України: визначено місцем зберігання речових доказів, вилучених 13.11.2019 р. вантажного автомобіля марки ЗІЛ, модель 4401, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , пробіг 12924, з вантажним маніпулятором (краном) № НОМЕР_3 , в кузові якого знаходяться 3 стовбури дерева породи дуб - авто майданчик. Передано речові докази, вказані в постанові, на відповідальне зберігання ОСОБА_2 . Попереджено ОСОБА_2  про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.  
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та обґрунтовано відмовив у задоволенні даного звернення. 
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у апеляційного суду відсутні. 
Стосовно процесуальних порушень, на які звертала увагу адвокат Вишня-Чижова Г.В., що заява сторони розглянута без матеріалів справи, яка знаходиться в провадженні іншого судді, суд апеляційної інстанції вказує наступне. Об`єктивних даних, що справа не передавалась в провадження судді Павелко І.Л., апеляційному суду не надано, для розгляду надіслані виділені матеріали цивільної справи. Організація в суді першої інстанції порядку розподілу заяв/клопотань, передача справ, не входить до повноважень апеляційного суду. 

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 липня 2021 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський
О. Л. Карпенко