Дата документу 03.12.2021 Справа № 310/5309/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/3887/21                                        Головуючий у 1-й інстанції: Вайнраух Л.А.
Є.У.№ 310/5309/21                                         Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого:        Кочеткової І.В.,
суддів:                Кримської О.М.,
                       Дашковської А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини,- 
В С Т А Н О В И В:
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.06.2021 року. 
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 вересня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини. 
Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції зазначив , що заявником порушені правила підсудності.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись напорушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для провадження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України   апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України).
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
28 жовтня 2021 року на офіційному сайті Запорізького апеляційного суду розміщено повідомлення для ОСОБА_2 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ..
У строк, визначений судом, на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.
В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньої переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.. 1 цього Закону. Постановою КМ України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» затверджено порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Встановлена форма довідки не передає внесення відомостей про причину переміщення особи з м`ясця свого постійного проживання.
До заяви про вил дачу судового наказу ОСОБА_1 додала довідку від 19.03.2020 № 2307-5000279876, видану Бердянським УПСЗН про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, а також аналогічну довідку від 16.09.2020 № 2307-5000307905 щодо малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11,12).
Фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та її неповнолітньої доньки є АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою, виданою головою сільради виконавчого комітету Осипенківської сільської ради, як осіб тимчасово переміщених, а саме місце реєстрації і є фактичним місцем проживання (а.с.13). 
За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
За правилами частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до частини 16 статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленою статтею 30 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація – це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Місце перебування - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місце проживання – це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Реєстрація – внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;
Відповідно до частини десятої статті 6 цього Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. 
Встановивши, що заявниця з дитиною і боржник зареєстровані у Запорізькій області, Бердянського району, суд першої інстанції дійшов висновку про належність спору, що розглядається, до територіальної іншої юрисдикції, а саме не тільки за реєстрацією заявниці а і боржника, оскільки було отримано відповідь від відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області, за даними якого зареєстрованим/знятим з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не значиться. 
Проте судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення не враховано, що фактичним місцем проживання заявниці і її малолітньої дитини є АДРЕСА_1 , що підпадає під юрисдикцію Бердянського районного суду Запорізької області. 
Зважаючи на те, що заявницею надано на підтвердження факту проживання на території Бердянського району Запорізької області довідку компетентного органу, а саме головою Осипенківської сільради, з урахуванням положень ст.32 ЦПК України про недопустимість спорів між судами про підсудність, а також враховуючи, що предметом видачі судового наказу є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, висновки суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу з підстав порушення заявником правил підсудності є помилковими.
За вказаних обставин оскаржувана ухвала на підставі ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Бердянського міськрайонного суду  Запорізької області від 24 вересня 2021 року у цій справі  скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді А.В. Дашковська

О.М. Кримська