Постанова                       
Іменем України       
 
10 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 766/22236/18
провадження № 61-10523св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України, 
відповідач - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька Олена Анатоліївна, 
треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, правонаступником якого є Південне регіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією у м. Херсон), Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим, Акціонерне товариство «ВЕБ Лізінг», Акціонерне товариство «Суднохідна компанія «Волжське пароплавство»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької Олени Анатоліївни, в інтересах якої діє адвокат Гілін Євген Олександрович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року у складі судді Ус О. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2021 року у складі колегії суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2018 року Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якого 
є Адміністрація Державної прикордонної служби України, звернулося до суду із позовом до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А., треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, правонаступником якого 
є Південне регіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим 
(з дислокацією у м. Херсон), Представництво Президента України 
в Автономній Республіці Крим, про визнання недійсним акта про морський протест, визнання неправомірними дій приватного нотаріуса, скасування запису 
в реєстрі.
Позовну заяву мотивовано тим, що 10 серпня 2018 року о 14:25 год. на причал № 4 нафтогавані пункту пропуску для морського сполучення «Херсонський морський порт» прибуло морське судно «Mekhanik Pogodin», прапор - Російська Федерація. Відповідно до наявних документів власник судна - російська юридична особа АТ «ВЕБ Лізинг», щодо якої застосовано обмежувальні заходи (санкції) у вигляді блокування активів - тимчасового обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним товариству майном строком на три роки на підставі пункту 1 частини першої статті 4, статті 5 Закону України «Про санкції», на виконання Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 02 травня 2018 року «Про застосування та скасування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) від 14 травня 2018 року № 126/2018».
Зазначало, що судно як актив власника Акціонерного товариства «ВЕБ Лізинг» (далі - АТ «ВЕБ Лізінг») заблоковане 10 серпня 2018 року, у зв`язку 
з чим, вважало, що будь-який правочин, спрямований на зміну власника судна, є спробою розпорядження активами, що забороняється.
Вказувало, що 20 серпня 2018 року від Херсонського морського агентства «Інфлот» за дорученням капітана судна «Mekhanik Pogodin» надійшло повідомлення про те, що на підставі заяви капітана судна «Mekhanik Pogodin» громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , даних суднового журналу, опитування капітана та свідків зі складу екіпажу судна, громадян Російської Федерації: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О. А. складено акт про морський протест від 17 серпня 
2018 року, який зареєстровано в реєстрі за № 2909 року.
Вважало, що дії приватного нотаріуса щодо складання акта та сам акт 
є неправомірними, як такі, що вчинені без проведення належної перевірки документів, що стосуються особи власника АТ «ВЕБ Лізинг» (який перебуває у вищезазначеному санкційному списку), тоді як без належної перевірки 
у нотаріальному акті судновласником зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «В. Ф. Танкер» (далі - ТОВ «В. Ф. Танкер»), а не власника судна. Посвідчуючи заяву про подію, яка, зі слів капітана судна, мала місце 10 серпня 2018 року, приватний нотаріус ознайомилась із даними суднового журналу від 17 серпня 2018 року, а тому дії приватного нотаріуса 
є протиправними, а складений акт про морський протест - незаконним.
Ураховуючи зазначене, Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України,правонаступником якого 
є Адміністрація Державної прикордонної служби України, просило суд:
- визнатинеправомірними дій щодо вчинення акта про морський протест, вчинений (складений) 17 серпня 2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О. А.; 
- визнати недійсним акт про морський протест, вчинений 17 серпня 
2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О. А; 
- скасувати запису в реєстрі від 17 серпня 2018 року № 2909.
 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 лютого 2019 року залучено до участі у справі третьою особу - АТ «ВЕБ Лізінг».
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2020 року залучено до участі у справі третю особу - Акціонерне товариство «Суднохідна компанія «Волжське пароплавство»(далі - АТ «Суднохідна компанія «Волжське пароплавство»).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року позов Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України задоволено частково.
Визнано неправомірними дії приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А. щодо вчинення нотаріальної дії - складення акта про морський протест та засвідчення його своїм підписом від 17 серпня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 2909.
Визнано недійсним акт про морський протест, складений 17 серпня 
2018 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О. А., зареєстрований у реєстрі за № 2909 
від 17 серпня 2018 року.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що АТ «ВЕБ Лізинг» як власник судна «Mekhanik Pogodin» внесений до списку юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), що є підставою для відмови нотаріуса у вчинені нотаріальної дії згідно зі статтею 49 Закону України «Про нотаріат», а тому дії приватного нотаріуса щодо складення та посвідчення акта про морську вимогу від 17 серпня 2018 року 
є неправомірними.
Суд визнав встановленим, що акт про морський протест порушує права позивача, оскільки відповідальною за збитки визначено особу, яка затримала судно в порту.
Враховуючи, що акт про морську вимогу суперечить вимогам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства, тому наявні підстави для визнання його недійсним згідно з частиною першою статті 215 ЦПК України.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 24 травня 2021 року апеляційну скаргу адвоката Гіліна Є. О., який діє в інтересах приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А., залишено без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року в оскаржуваній частині про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А. щодо вчинення нотаріальної дії - складення акта про морський протест та засвідчення його своїм підписом від 17 серпня 
2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2909, та визнання недійсним акта про морський протест, складеного 17 серпня 2018 року, зареєстрованого 
у реєстрі за № 2909 від 17 серпня 2018 року, залишено без змін.
У решті це судове рішення в апеляційному порядку не переглядалось як неоскаржене.
Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, встановивши належним чином фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку про те, що морський протест вчинений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О. А. із порушенням приписів пункту 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, вимог статті 4 Закону України «Про санкції» та статті 49 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірними дій нотаріуса та визнання недійсним акта про морський протест.
Крім того, апеляційний суд зазначив, що акт про морський протест складений про подію затримки судна 10 серпня 2018 року, яка сталась під час стоянки судна у порту. Після спливу строку, о 23:30 год. 13 серпня 
2018 року затримання анульовано, тоді як заява щодо вказаної події подана капітаном судна лише 17 серпня 2018 року, тобто поза межами терміну для подання заяви про морський протест, встановленого статтею 343 Кодексу торгового мореплавства України (далі - КТМ України).
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у травні 2021 року до Верховного Суду, 
приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О. А., в інтересах якої діє адвокат Гілін Є. О., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним акта про морський протест, визнання неправомірними дій приватного нотаріуса скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
У серпні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2021 року справу призначено 
до розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували статтю 20 КТМ України, оскільки відповідно до цієї статті судновласником визнається юридична або фізична особа, яка експлуатує судно від свого імені, незалежно від того, чи є вона власником судна, чи використовує на інших законних підставах. Власником судна 
є суб`єкт права власності або особа, яка здійснює відносно закріпленого за нею судна права, до яких застосовуються правила про право власності. Таким чином, судновласник (ТОВ «В. Ф. Танкер») та власник судна (АТ «ВЕБ Лізинг») є різними суб`єктами правовідносин та різними юридичними особами, тому приватний нотаріус Маковецька О. А. не мала правових підстав перевіряти перебування в санкційному списку власника судна 
АТ «ВЕБ Лізинг» у той час, як до неї із заявою про вчинення оспорюваного акта про морський протест звернувся капітан ОСОБА_1 , який діяв від власного імені в інтересах судновласника ТОВ «В. Ф. Танкер».
Вважає, що суди попередніх інстанцій мали застосувати частину третю статті 49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Аналогічна норма міститься в пункті 4 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.
Вказує, що жодними нормативно-правовими актами не встановлено обов`язку нотаріуса перевіряти факт введення обмежувальних заходів, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», щодо будь-якої іншої особи, окрім як фізичних або юридичних осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії або в інтересах яких діє представник.
Вважає, що судами неправильно застосовано норми статей 203, 215 ЦК України, оскільки чинне законодавство не відносить акт про морський протест до правочинів.
Зазначає, що акт про морський протест за своїм юридичним значенням 
є офіційним способом фіксації доказів за заявою капітана іноземного судна у випадку настання із судном чи його екіпажем тих чи інших обставин, які можуть призвести до збитків судновласника. Тому висновок судів, що оспорюваний акт про морський протест зачіпає права позивача, оскільки 
в ньому «констатується як факт незаконність затримання судна та покладання відповідальності на сторону, яка затримала судно за збитки, пов`язані із його затриманням», є необґрунтованим.
Крім цього, в порушення частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, ані позивач, ані суди не визначають конкретного матеріального права або законного інтересу позивача, які було порушено оспорюваною нотаріальною дією. Також суди попередніх інстанцій не обґрунтували своїх висновків про те, як саме акт про морський протест від 17 серпня 2018 року приватного нотаріуса Маковецької О. А. міг порушити обмежувальні заходи, санкції, застосовані до АТ «ВЕБ Лізінг».
Посилається на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У серпні 2021 року Адміністрація Державної прикордонної служби України подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Зазначає, що посилання приватного нотаріуса у касаційній скарзі на те, що перевірка наявності санкцій до АТ «ВЕБ Лизінг» не здійснювалалася, оскільки це товариство не є власником судна (судновласником) в розумінні 
статті 20 КТМ України, є необґрунтованими, оскільки непосилання капітаном корабля у своїх заявах на те, що фактичним власником судна 
є АТ «ВЕБ Лизінг», за наявності свідоцтва про право власності на судно від 09 серпня 2011 року, наданого нотаріусу, де власником зазначено АТ «ВЕБ Лізінг», є порушенням нотаріусом вимог пункту 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 02 травня 
2018 року, введеним у дію Указом Президента України від 14 травня 2018 року № 126/2018, застосовано обмежувальні заходи у вигляді блокування активів, обмеження торгівельних операцій, запобігання виведення капіталів за межі України щодо АТ «ВЕБ Лізинг» (а.с. 20-24, т. 1).
10 серпня 2018 року морське судно «Mekhanik Pogodin», прапор - Російська Федерація, із вантажем, 5 113,517 тонн гідроочищеного дизельного палива, зайшло в акваторію Херсонського морського порту, де пришвартовано до причалу № 4 та очікувало належного дозволу для відвантаження палива. 
Через відсутність дозволу на відвантаження палива під час виходу із порту, 11 серпня 2018 року морське судно затримано капітаном морського порту м. Херсона до 13 серпня 2018 року на підставі припису від 10 серпня 
2018 року № 7. Правовою підставою для затримання судна та відмови 
у видачі дозволу на його виходи із порту до 13 серпня 2018 року стало порушення статті 80 КТМ України. 
14 серпня 2018 року зазначене морське судно повторно затримано капітаном порту м. Херсона на підставі припису від 14 серпня 2018 року № 8 про відмову у видачі дозволу на вихід із порту відповідно до рішення 
Державної прикордонної служби Азово-Чорноморського регіонального управління від 14 серпня 2018 року № 23-3185.
17 серпня 2018 року до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А. із заявою про морський протест звернувся капітан морського судна «Mekhanik Pogodin», прапор - Російська Федерація, ОСОБА_1 у зв`язку із затриманням судна після його заходу до морського порту м. Херсона при здійснення рейсу Тукменбаши (Туркменія) - Херсон (Україна) 10 серпня 2018 року о 05:35 год, дія якого продовжується до часу подання вказаної заяви. У заяві викладені факти щодо відсутності обмежень щодо вантажу та судновласника.
Заяву про морський протест подано у зв`язку із ймовірністю заподіяння шкоди, збитків та претензій третіх осіб, що можуть бути заявлені судновласнику - компанії ТОВ «В. Ф.Танкер».
Крім того, заявником долучені такі документи: припис капітана Херсонського морського торговельного порту від 10 серпня 2018 року № 7; лист-вимога від 12 серпня 2018 року № 201808252; заявка на оформлення відходу судна 14 серпня 2018 року о 12:00 год; заявка на оформлення відходу судна 14 серпня 2018 року о 16:30 год; припис капітана Херсонського морського торговельного порту від 14 серпня 2018 року № 8; лист-вимога виконуючого обов`язки начальника відділу прикордонної служби «Херсон» Жадобіной М. про утримання від незаконних дій 
від 14 серпня 2018 року; лист-вимога капітана судна «Mekhanik Pogodin» про надання документів від 15 серпня 2018 року на ім`я начальника Азово-Чорноморського регіонального управління державної прикордонної служби України; лист-вимога капітана судна «Mekhanik Pogodin» про надання документів від 15 серпня 2018 року на ім`я капітана морського порту 
м. Херсон; витяг із судового журналу судна «Mekhanik Pogodin», номер 
ІМО 9598397, прапор Російської Федерації за період з 10 серпня 2018 року до 17 серпня 2018 року; звіт про подію від 10 серпня 2018 року; повідомлення про готовність судна від 10 серпня 2018 року.
Вказані документи перебували у розпорядженні нотаріуса, про що свідчать матеріали нотаріальної справи.
У матеріалах нотаріальної справи також наявна копія свідоцтва про право власності на судно, власником якого зазначений АТ «ВЕБ Лізинг», тоді 
як ТОВ «В. Ф. Танкер» значиться як лізингоотримувач (а.с. 11-15; 
139-189, т. 1).
17 серпня 2018 року приватний нотаріус Маковецька О. А. склала акт про морський протест, про подію, яка за заявою капітана полягала в тому, що 
10 серпня 2018 року судно «Mekhanik Pogodin» затримано українською владою в акваторії морського порту м. Херсон, що мало місце під час стоянки судна у порту. 
Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року (справа № 2140/1776/18) у задоволенні позовних вимог 
ТОВ «В. Ф. Танкер» до Державної прикордонної служби України Азово-Чорноморського регіонального управління, капітана Херсонського морського порту Єфименка І. В., третя особа на стороні відповідача - Представництво Президента України в Автономній Республіці Крим, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Судохідна компанія «Волжське пароплавство» (правонаступник ТОВ «В. Ф. Танкер») залишено без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду 
від 03 грудня 2018 року залишено без змін (а.с. 117-125, т. 1).
У справі № 2140/1776/18 адміністративний суд встановив, що станом 
на 10 серпня 2018 року, згідно з свідоцтвом про право власності на судно, серія НОМЕР_1 , виданим 27 січня 2012 року, морське судно «Mekhanik Pogodin» належить АТ «ВЕБ Лізинг».
ТОВ «В. Ф. Танкер» є лізингоодержувачем на підставі контракту 
від 02 серпня 2011 року № К/288/1-11 та договору лізингу від 02 серпня 
2011 року № ДЛ/288/1-11.
Відповідно до свідоцтва про право плавання під прапором Російської Федерації від 27 січня 2012 року, серія МР-ІІ № 0004254, судну «Mekhanik Pogodin» дозволяється плавання під державним прапором Російської Федерації, власником судна зазначено АТ «ВЕБ Лізинг», а ТОВ «В. Ф. Танкер» зазначено як лізингоодержувач. Право власності останнім набуто 20 серпня 2018 року згідно зі свідоцтвом про реєстрацію права власності 
(а.с. 128-129).
Інформація про власника, яким є АТ «ВЕБ Лізинг», відображена в суднових реєстраційних документах та в журналі безперервної реєстрації історії судна (Continuous Synopsis Rekords), наданих капітаном при заході судна 
в акваторію порту.
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення
від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А., в інтересах якої діє адвокат 
Гілін Є. О., підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Предметом перегляду у цій справі є перевірка обставини щодо дотримання приватним нотаріусом процедури вчинення нотаріальної дії та складання відповідного нотаріального акта про її вчинення.
Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».
Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною.  Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста 
і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. 
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. 
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час звернення до суду із позовом) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб`єктного складу осіб наведене 
у статті 50 Закону України «Про нотаріат».
Так, в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 грудня 2007 року у справі № 6-16344св07 висловлена така правова позиція: «Відповідно до статті 26 ЦПК особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач 
і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими 
є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Суб`єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред`явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб`єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, 
є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (стаття 34 ЦПК). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, 
є суб`єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб`єктивних прав та інтересів (стаття 35 ЦПК). Відповідно до статті 1 Закону № 3425- ХІІ нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов`язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов`язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення».
У пункті 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України 
з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено: «Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону 
№ 3425-ХІІ). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної діі. При цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) зроблено висновок, що обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.
Згідно з статтею 94 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на час вчинення нотаріальних дії) нотаріус приймає заяву капітана судна про морський протест, якщо в період плавання або стоянки судна мала місце подія, що може стати підставою для пред`явлення до судновласника майнових вимог. Заява про морський протест має бути подана нотаріусу 
в порту України в строки, встановлені чинним законодавством України. На підтвердження обставин, викладених у заяві про морський протест, нотаріусу в межах строків, установлених чинним законодавством, повинно бути подано на огляд судновий журнал і засвідчену капітаном виписку 
з суднового журналу.
Нотаріус на підставі заяви капітана, даних суднового журналу, а також опиту самого капітана і, по можливості, не менше чотирьох свідків з числа членів суднової команди, в тому числі двох, що належать до осіб командного складу, складає акт про морський протест і засвідчує його своїм підписом 
і печаткою. Примірник акта видається капітанові або уповноваженій ним особі (стаття 95 цього Закону).
Звертаючись до суду із позовом, Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якого є Адміністрація Державної прикордонної служби України, посилалося на те, що дії нотаріуса зі складання акта та сам акт є неправомірними, як такі, що вчинені без проведення належної перевірки документів, що стосуються особи власника судна «Mekhanik Pogodin» АТ «Веб Лізинг» (який перебуває у вищезазначеному санкційному списку), тоді як без 
належної перевірки у нотаріальному акті судновласником зазначено 
ТОВ «В. Ф. Танкер», а не власника судна.
Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або 
з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було складено акт (морський протест), яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно складений акт покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за таким актом (морським протестом). Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.  
Судом встановлено, що 17 серпня 2018 року до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А. із заявою про морський протест звернувся капітан морського судна «Mekhanik Pogodin», прапор - Російська Федерація, Замятін М. у зв`язку із затриманням судна після його заходу до морського порту м. Херсон при здійснення рейсу Тукменбаши (Туркменія) - Херсон (Україна) 10 серпня 2018 року о 05:35 год, дія якого продовжується до часу подання вказаної заяви. У заяві викладені факти щодо відсутності обмежень відносно вантажу та судновласника.
Заяву про морський протест подано у зв`язку із ймовірністю заподіяння шкоди, збитків та претензій третіх осіб, що можуть бути заявлені судновласнику - компанії ТОВ «В. Ф.Танкер».
17 серпня 2018 року приватний нотаріус Маковецька О. А. склала акт про морський протест, про подію, яка за заявою капітана полягала в тому, що 
10 серпня 2018 року судно «Mekhanik Pogodin» затримано українською владою в акваторії морського порту м. Херсон, що мало місце під час стоянки судна у порту. 
Відповідно до свідоцтва про право власності на судно, власником зазначено АТ «ВЕБ Лізинг», ТОВ «В. Ф. Танкер» значиться як лізингоотримувач (а.с. 11-15; 139-189, т. 1).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. 
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору 
є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів 
й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
Оцінка судами обґрунтованості позовних вимог по суті має відбуватися за участю належних сторін цивільної справи.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з вимогами частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює 
у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. 
Ухвалюючи оскаржувані рішення в частині задоволення позовних вимог до приватного нотаріуса, суди дійшли помилкових висновків, що приватний нотаріус є належним відповідачем у цій справі, не взяли до уваги, що цивільна відповідальність за незаконно вчинену нотаріальну дію - складення акта про морський протест покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за складенням такого акта. 
Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд мав відмовити
в позові до неналежного відповідача нотаріуса.
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній 
частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте 
в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 24 травня 
2021 року в частині задоволення позовних вимог Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України, про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької О. А. щодо вчинення нотаріальної дії - складення акта про морський протест та засвідчення його своїм підписом від 17 серпня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2909, та визнання недійсним акта про морський протест, складеного 17 серпня 2018 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2909 
від 17 серпня 2018 року, та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки приватний нотаріус є неналежним відповідачем у цій справі.
Щодо судових витрат 
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
При поданні апеляційної скарги приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О. А. сплатила 2 643,00 грн, а касаційної скарги - 3 524,00 грн судового збору, що підтверджується відповідними квитанціями, тому вказані суми коштів підлягають стягненню з Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України, на її користь, оскільки колегія суддів скасовує рішення судів попередніх інстанцій та відмовляє у задоволенні позову Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України.
Керуючись статтями 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької Олени Анатоліївни, в інтересах якої діє адвокат Гілін Євген Олександрович, задовольнити.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 24 травня 
2021 року скасувати.
Відмовити у задоволенні позовних вимог Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України, до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької Олени Анатоліївни, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області, правонаступником якого 
є Південне регіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Головне управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим 
(з дислокацією у м. Херсон), Представництво Президента України 
в Автономній Республіці Крим, Акціонерне товариство «ВЕБ Лізінг», Акціонерне товариство «Суднохідна компанія «Волжське пароплавство», про визнання недійсним акта про морський протест, визнання неправомірними дій приватного нотаріуса. 
Стягнути з Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України, правонаступником якої є Адміністрація Державної прикордонної служби України, на користь приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької Олени Анатоліївни судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 гривні та касаційної скарги у розмірі 
3 524,00 гривні, а всього 6 167 (шість тисяч сто шістдесят сім) гривень.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Г. В. Коломієць

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк