ПОСТАНОВА 
іменем України

30 листопада 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 392/420/21
провадження № 22-ц/4809/1607/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2021 року у складі судді Кавун Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту – АТ КБ «ПриватБанк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову вказало, що 16 січня 2013 року між ним та ОСОБА_3 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, згідно з якою остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5662 грн 72 коп зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.  ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями померлої, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 21 жовтня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направив спадкоємцям лист-претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором, який був укладений між АТ КБ «Приватбанк» та померлою ОСОБА_3 , але відповідачами ніяких дій щодо погашення заборгованості не виконано. Станом на день смерті ОСОБА_3 заборгованість за вказаним вище кредитним договором склала 23138 грн 98 коп, яка складається з: 5045 грн 91 коп - заборгованість за кредитом, 1619 грн 47 коп - заборгованість за відсотками, 16473 грн 60 коп - заборгованість з комісії та пені, що вбачається з претензії кредитора. Оскільки відповідачі, як спадкоємці померлого боржника, заборгованість за договором не сплачують, що є порушенням законних прав банку, позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь зазначену суму заборгованості. 
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи. 
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. 
Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 16 січня 2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно з якою банк надав позичальнику кредит в сумі 5662 грн 72 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.82).
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на день смерті ОСОБА_3 заборгованість за вказаним вище кредитним договором склала 23138 грн 98 коп, а саме 5045 грн 91 коп заборгованості за кредитом, 1619 грн 47 коп - заборгованості за відсотками, 16473 грн 60 коп заборгованості з комісії та пені (а.с.10).
21 жовтня 2020 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  направлено лист-претензію щодо сплати заборгованості за кредитним договором, який був укладений між АТ КБ «Приватбанк» та померлою ОСОБА_3 (а.с.46-47).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів одержання відповідачами у спадщину майна, наявність такого майна для задоволення вимог банку, тому зазначені обставини виключають можливість задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців боржника у порядку статті 1282 ЦК України.
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.  
Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.     
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.     
Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини 2 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Як убачається з письмових доказів по справі відповідачі спадщину після померлої ОСОБА_3 прийняли на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України.
Разом з тим, матеріали справи містять постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 листопада 2019 року серії ВП №59021412, згідно з якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №392/346/18, виданого 08 квітня 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 19473 грн 18 коп, на підставі вимог п.3 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» закрито у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 11 жовтня 2019 року, що підтверджується актовим записом про смерть від 11 жовтня 2019 року №334 (а.с.42).
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2018 року по справі №392/346/18 вже було задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за цією ж Генеральною угодою від 16 січня 2013 року, що фактично є подвійним стягненням тієї ж самої заборгованості із спадкоємців.
Інформація щодо вказаного судового рішення міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступною.
Цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість заміни сторони виконавчого провадження у разі вибуття однієї із сторін та замінює таку сторону її правонаступником (ст.442 ЦПК)
Враховуючи ту обставину, що виконавче провадження по справі №392/346/18 закінчено у зв`язку зі смертю боржника, апеляційний суд звертає увагу на те, що у такому випадку можлива заміна сторони у виконавчому провадженні у зв`язку зі смертю боржника, а повторне звернення з позовом з тих самих підстав до спадкоємців померлої особи є помилковим.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував, чим порушив норми процесуального права. Зазначене є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Оскільки апеляційний суд ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 грудня 2021 року.
Головуючий суддя         О.І. Чельник
Судді C.М. Єгорова 
В.В. Черненко