Ухвала
 
10 грудня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 335/6793/20
провадження № 61-19277ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про скасування рішення комісії, оформленого протоколом,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - ПАТ «Запоріжжяобленерго») про скасування рішення комісії, оформленого протоколом.
 
Позов обґрунтовано тим, що 06 серпня 2020 року представником ОСОБА_1 у відповідь на адвокатський запит отримано від ПАТ «Запоріжжяобленерго» копію протоколу від 09 лютого 2017 року № 532 засідання комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією для населення.
 
Відповідно до рішення вказаної комісії, яке міститься у протоколі від 09 лютого 2017 року № 532, ОСОБА_1 затверджено обсяг недооблікованої електричної енергії 407 кВт на суму 442,49 грн.
 
Позивач вважала дане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Вказувала, що підставою для ухвалення оскаржуваного рішення слугувало складання акту про порушення від 16 січня 2017 року № 0014082. Вищевказаний акт складено ОСОБА_3 (електромонтером посвідчення № 409), ОСОБА_4 (електромонтером посвідчення № 1760), ОСОБА_5 (контролером посвідчення № 22) про те, що споживачами порушено пункти 42, 48 правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), а саме - здійснено зрив індикатора впливу магнітних полів, встановленого на фронтальній поверхні розрахункового засобу обліку електроенергії. Також, в акті зазначено, що він складений за участю позивача, яка від підпису та від зауважень відмовилась. Зазначене ОСОБА_1 заперечувала, пояснюючи тим, що ніякого зриву індикатора вона не здійснювала, представників відповідача допустила до огляду, погодившись, навіть, на час проведення огляду приїхати із медичного закладу, де вона отримувала стаціонарне лікування. В ході огляду почувалася погано, про що повідомляла особам, які складали акт.
 
Працівники відповідача, які складали зазначений акт, позивачку не попереджено про право з`явитися на комісію з розгляду акту та надати свої пояснення та заперечення. Крім того, ОСОБА_1 не повідомлялась про час та місце засідання комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕН та не викликалась на засідання даної комісії. Про існування оскаржуваного рішення позивачеві стало відомо вже після отримання адвокатом відповіді на адвокатський запит, тобто 06 серпня 2020 року.
 
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.
 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що процедура складання акту про порушення та протоколу засідання комісії по розгляду цього акту проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, позивачем під час судового розгляду не доведено зворотнього, тому дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
 
У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити з таких підстав.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят  розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом спору у цій справі є скасування рішення комісії з розгляду актів про порушення правил користування електричною енергією для населення, яким затверджено обсяг недооблікованої електричної енергії на суму 442,49 грн. 
 
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (567 500,00 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Касаційна скарга не містить посилання на підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
Посилання заявника на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не заслуговують на увагу, оскільки з указаних підстав підлягають оскарженню рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанова суду апеляційної інстанції крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті, зокрема, у малозначних справах. Тобто такі доводи є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
 
Крім того, посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним. Зазначені у касаційній скарзі доводи фактично підтверджують незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваними судовими рішеннями, та зводяться до переоцінки доказів, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Формальне посилання у касаційній скарзі на зазначений пункт, без наведення відповідного обґрунтування, не може бути підставою для висновків суду касаційної інстанції, що у цій справі наявні обставини, за яких рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.    
 
Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень про відмову у відкритті касаційного провадження. 
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не наведені, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про скасування рішення комісії, оформленого протоколом відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний     О. В. Ступак