П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/627/21	
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
секретар - П`ятіна В.В.,

за участю:
представника апелянта  - Фоміна А.І.,
представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.                      Одеса) - Барабанової  Т.О., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року по справі  № 420/627/21 за позовом    ОСОБА_1 до   Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 3-тя особа   Національне агентство з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування наказу, -

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Романа Возняка № 01-дв від 04.01.2021 « Про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 ».
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що позивачка вважає оскаржуваний наказ протиправним та прийнятим без належного розгляду дисциплінарної справи, відсутності фактів, які б підтверджували наявність конфлікту інтересів.  
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що  останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 01 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки оскаржуваному наказу;
- суд першої інстанції належним чином не повідомляв третю особу про розгляд справи, не звернув увагу на відсутність відзиву на позов, правової позиції стосовно позовних вимог, не врахував відсутність представника в судовому засіданні;
- суд першої інстанції, у своєму рішенні лише аналізує, без з`ясування фактичних обставин, про наявність потенційного конфлікту інтересів у позивачки, жодним чином не надаючи правового обґрунтування доводам позивачки про відсутність потенційного конфлікту інтересів, належного виконання посадових обов`язків, прийняття рішень виключно в межах Закону України «Про виконавче провадження»;
- суд першої інстанції, зробивши припущення, що Позивачка погодилася із вказаним вище Приписом НАЗК через те, що вона його не оскаржувала, не врахував при цьому положення законодавства, а саме, що відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та Порядку внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого Наказом НАЗК № 167/20 від 04.05.2020, припис вноситься керівнику відповідного органу, і позивачка позбавлена права (не є суб`єктом оскарження) та можливості оскаржити його.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 03.11.2020 до Управління юстиції надійшов припис Національного агентства з питань запобігання корупції у порядку п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції» з вимогою розглянути питання щодо притягнення винної особи ( ОСОБА_1 ) до дисциплінарної відповідальності.
Наказом від 07.12.2020 № 2842-к «Про продовження здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » продовжено здійснення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 до 31.12.2020.
21.12.2020 дисциплінарною комісією складено Подання, яким надано пропозицію щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності та застосування стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 86-96).
Повідомленням від 21.12.2020 вих. № 04-29/10305 ОСОБА_1 , було запропоновано надати письмові пояснення на ім`я начальника управління юстиції в строк до 12:00  год. 28.12.2020, що підтверджується протоколом про доведення інформації або документів до відома заступника начальника Відділу Віннічук В.В. від 21.12.2020.
Згідно Акту про відмову надання письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.01.2021, станом на 09.01.2021 Управління персоналу Управління юстиції письмові пояснення позивача не надходили.
Письмові  пояснення ОСОБА_1 від 18.11.2020 були надані Дисциплінарній комісії та відображені у поданні Дисциплінарної комісії, а Акт про відмову надання пояснень ОСОБА_1 від 04.01.2021 складено щодо пояснень, які подаються суб`єкту призначення (керівнику державної служби) на підставі ст. 75 Закону України «Про державну службу».
Наказом Управління юстиції від 04.01.2021 № 01-дв, ОСОБА_1 , заступника начальника Другого Приморського відділу виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (т.1 а.с. 12-15).
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.
Окрім того, апеляційним судом встановлено, що апелянт працює в органах державної виконавчої служби з січня 2003 року. Є державним службовцем 4 рангу в межах категорії «Б», підкатегорії «БЗ». Стаж державної служби становить більше 20 років.
Підставою для здійснення дисциплінарного провадження став Припис в.о. керівника Департаменту з питань дотримання законодавства про конфлікт інтересів та обмежень щодо запобігання корупції Національного агентства з питань запобігання корупції, яким встановлено порушення вимог пункту 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» заступником начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - Відділ) ОСОБА_1 під час виконання обов`язків начальника відділу.
Так, на виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження № 52512784, 58763680 за якими стягувачами є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», код ЄДРПОУ 36789421. Разом з тим, чоловіком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , який відповідно до листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 25.08.2020 № 10725 здійснює представництво інтересів цього підприємства у вказаних вище  виконавчих  провадженнях та отримує премію у процентному відношенні до валових сум погашених боргових зобов`язань портфелю боржників.
Відповідно до наказів управління юстиції від 03.01.2020 № 16-в та від 02.03.2020 № 471-в на ОСОБА_1 покладалося виконання обов`язків начальника Відділу з 08.01.2020 по 09.01.2020 та 02.03.2020, а також відповідно до наказу № 483-в від 11.03.2020 з 11.03.2020. На момент винесення припису ОСОБА_1 виконувала обов`язки начальника Відділу.
На думку НАЗК, без з`ясування фактичних обставин та без перевірки матеріалів виконавчих проваджень, формально було зроблено висновок, що під час виконання обов`язків начальника відділу у сфері здійснення контрольних повноважень за рішеннями, діями державних виконавців при виконанні виконавчих проваджень № 58763680, № 52512784 у ОСОБА_1 наявний приватний інтерес, зумовлений бажанням найшвидшого стягнення на користь стягувала у зазначених вище виконавчих провадженнях ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості, а отже і отримання ОСОБА_2 премії у процентному відношенні до валових сум погашених боргових зобов`язань.
На думку НАЗК, зазначений приватний інтерес може впливати на об`єктивність та неупередженість ОСОБА_1 під час реалізації зазначених службових повноважень, що свідчить про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів.
ОСОБА_1 не повідомляла про наявність у неї конфлікту інтересів під час здійснення виконавчих проваджень № 58763680, № 52512784.
Дисциплінарна комісія дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку визначеного п. 5, ч. 2 статті 65 Закону, зокрема ОСОБА_1 недотрималася під час виконання посадових обов`язків вимог п. 2 розділу III Посадової інструкції заступника начальника Відділу, а саме: здійснення у межах наданої компетенції реалізації завдань, покладених на Відділ з дотриманням Конституції та Законів України та діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чим порушила пункти 9, 10 часини першої статті 8 Закону (додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби) та пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції», що є підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано доказів звернення до НАЗК або керівника Управління юстиції про наявність потенційного конфлікту інтересів, позивачка припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.10.2020 не оскаржувала та відвід складу дисциплінарної комісії не заявляла, отже  відповідач приймаючи оскаржуваний наказ діяв на підставі та в межах чинного законодавства України.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України. 

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення. 
Відповідно до статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
Відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про державну службу», у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.
Згідно з частинами першою та другою статті 67 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Відповідно до частини першої статті 69 Закону України «Про державну службу» для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).
Відповідно до частини десятої цієї статті результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.
Згідно з частиною одинадцятою цієї статті суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.
Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про державну службу» дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.
Статтею 75 Закону України «Про державну службу» передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі
Згідно з статтею 76 Закону України «Про державну службу» державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.
За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.
Згідно з частиною другою статті 77 Закону України «Про державну службу» у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
Відповідно до статті 64 Закону України «Про державну службу» державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом, за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни.
У рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. (частина друга статті 77 Закону України «Про державну службу»).
В контексті доводів учасників справи та предмету спору суд першої інстанції слушно зауважив, що правильне вирішення даного спору залежить від належного аналізу наступних аспектів:
1. Обґрунтованість кваліфікації дій (бездіяльності) позивачки як порушення присяги державного службовця;
2. Співмірність застосованого виду дисциплінарного стягнення до встановлених обставин проходження позивачкою державної служби.
Характеризуючи виявлені під час службового розслідування порушення слід зазначити наступне.
Так, відповідно до наказів від 03.01.2020  № 16-в та від 02.03.2020  № 471-в на ОСОБА_1 , покладалось виконання обов`язків начальника відділу з 08.01.2020 по 09.01.2020 та 02.03.2020, а також відповідно до наказу від 11.03.2020р. № 483-к з 11.03.2020р. На момент винесення вказаного припису позивач продовжував виконання обов`язків начальника відділу.
На виконанні у Відділі перебували виконавчі провадження №№ 52512784, 58763680, у яких статус стягувача має ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
При цьому, чоловіком ОСОБА_1 є   ОСОБА_2 , який відповідно до листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 25.08.2020 року № 10725 здійснює представництво інтересів цього підприємства та отримує премію у процентному відношенні до валових сум погашення боргових зобов`язань по портфелю боржників.
Таким чином, під час виконання обов`язків начальника Відділу у сфері здійснення контрольних повноважень за рішеннями, діями державних виконавців під час виконавчих проваджень №№ 58763680, 52512784 у позивачки  наявний інтерес, зумовлений бажанням найшвидшого стягнення на користь стягувача у зазначених вище виконавчих провадженнях - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості, а отже і отримання ОСОБА_2 премії у процентному відношенні до валових сум погашених боргових зобов`язань.
В свою чергу, відповідно до листа Управління від 27.08.2020 № 10.04-5512 позивачка  не повідомляла про наявність у неї конфлікту інтересів під час здійснення виконавчих проваджень №№ 58763680, 52512784, чим порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією.
Згідно п. 2 розділу І Порядку внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, Припис є письмовою вимогою щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері запобігання корупції та обов`язковим для виконання керівником відповідного органу, підприємства, установи, організації, політичної партії.
Апеляційний суд , як і суд першої інстанції вважає вагомим той аргумент, що у щорічній декларації позивач ОСОБА_1  вказує свого чоловіка ОСОБА_2 . Вказана декларація наявна у вільному доступі на сайті НАЗК. Окрім того, позивачка зазначає про наявність заробітної плати ОСОБА_2 , одержаної саме від ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відтак, позивачка обізнана про роботу свого чоловіка у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ( а.с. 66-74,т.3).
Закон України  "Про запобігання корупції" визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення недоліків корупційних правопорушень.
У статті 1 цього Закону надано значення термінів, які у ньому вживаються:
близькі особи - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта;
потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;
реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень .
Статтею 3 цього Закону визначено суб`єктів, на які поширюється дія цього Закону, згідно пунктів 1 та 2 частини першої якої передбачені особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з пунктом 6 статті 12 Закону України  «Про запобігання корупції», у випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності.
При цьому, згідно з пунктами 1, 2, 3, 4 статті 28 Закону України  «Про запобігання корупції», особи, зазначені у  пунктах 1,  2  частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:
1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
Згідно з абзацем 2 частини 3 статті 28 Закону України  «Про запобігання корупції», Національне агентство у випадку одержання від особи повідомлення про наявність у неї реального, потенційного конфлікту інтересів упродовж семи робочих днів роз`яснює такій особі порядок її дій щодо врегулювання конфлікту інтересів.
Частиною 5 статті 28 Закону України  «Про запобігання корупції», у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.
Відповідно частини 2 статті 29 Закону України  «Про запобігання корупції», особи, зазначені у  пунктах 1,  2  частини першої статті 3 цього Закону, у яких наявний реальний чи потенційний конфлікт інтересів, можуть самостійно вжити заходів щодо його врегулювання шляхом позбавлення відповідного приватного інтересу з наданням підтверджуючих це документів безпосередньому керівнику або керівнику органу, до повноважень якого належить звільнення/ініціювання звільнення з посади.
Відповідно до частини 2  статі 3 Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених Наказом Національного агентства України з питань державної служби 05.08.2016 № 158 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин),  державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.
Відповідно  до Розділу  ІІ Посадової інструкції заступник начальника  Другого Приморського районного відділу  державної виконавчої служби  у місті  Одесі Південного міжрегіонального  управління юстиції (м.Одеса), яка затверджена  в.о. начальника  Південного МРУМЮ від 28.12.2019 (далі-Посадова Інструкція), з якою  позивачка ознайомлена  28.12.2019, заступник начальника відділу  забезпечує  примусове виконання судових рішень  та рішень  інших органів  (посадових осіб),  а також  рішень, які відповідно до Закону  підлягають примусовому  виконанню.
Згідно з Розділом  ІІІ Посадової інструкції , основними посадовими  обов`язками  заступника начальника , є зокрема: здійснення  своєчасного , повного  та неупередженого виконання рішень, передбачених Законом ( п.1); здійснення у межах наданої компетенції  реалізацію завдань, покладених на Відділ: дотриманням  Конституції та законів України;діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами  України (п.2); забезпечення  виконання посадових обов`язків  начальника  Відділу у період його тимчасової відсутності  (відпустка, відрядження, хвороба тощо) (п.8); забезпечення  виконання інших повноважень, спрямованих на виконання  завдань і функцій відділу, які  виникають з чинного законодавства, наказів (розпоряджень) та доручень  Південного  міжрегіонального  управління Міністерства  юстиції ( м. Одеса) та доручень начальника  Відділу. 
Відповідно  до частини  4 Розділу  V Положення  про Другий  Приморський відділ державної виконавчої служби у місті  Одесі Південного міжрегіонального  управління  Міністерства  юстиції (м. Одеса), затвердженого наказом Південного МРУМЮ від 24.12.2019 № 02/03-08, заступник начальника відділу: забезпечує виконання  Відділом Конституції та законів України, Указів Президента  України, постанови Верховної Ради  України, прийнятих відповідно до Конституції та Законів  України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень  Міністра  юстиції України  його заступників (п.2); організовує  роботу  із службовими документами, здійснює контроль  за веденням  номенклатурних справ Відділу відповідно до встановленого порядку та вимог  законодавства, діловодства(п.7); забезпечує і контролює дотримання працівниками Відділу виконавчої та трудової дисципліни (п.8);  виконує рішення  і здійснює інші  дії  відповідно до Закону  України "Про виконавче  провадження"(п.10);  розглядає скарги  на дії (бездіяльність) державних виконавців (п.12); за наявності підстав  відповідно  до вимог  законодавства погоджує заяви  державних виконавців про виплату винагороди (п.13); здійснює  інші повноваження  відповідно до закону (п.14)
Апеляційним судом  досліджено   розпорядження державного виконавця  № 52512784 від 21.04.2020 та № 52512784 від 19.03.2020, за замістом яких  грошові кошти  перераховані на користь  ТОВ "ОТП Факторінг Україна".
Вказані розпорядження  затверджені   ОСОБА_1 ( а.с.36,37, т.3).
Отже, відповідно до наведених вище  правових актів, у службовій діяльності позивачки є ознаки потенційного конфлікту інтересів, оскільки  її чоловік є представником юридичної особи,  яка є учасником виконавчого  провадження.
Проте  у порушення вимог статі 28 Закону України  "Про запобігання корупції", позивачкою не надано доказів звернення до НАЗК або керівника Управління юстиції про наявність потенційного конфлікту інтересів.
Враховуючи вищевикладене,   колегія суддів  вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач приймаючи оскаржуваний наказ діяв на підставі та в межах чинного законодавства України, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Водночас  помилкове посилання суду першої інстанції  з того приводу,  що позивач припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 28.10.2020 року не оскаржувала та відвід складу дисциплінарної комісії не заявляла не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.  

Доводи апеляційної скарги.

Суд відхиляє доводи представника апелянта, що матеріалами   службової перевірки неповністю з`ясовано , яким саме чином  і чи перетинались  особисті стосунки  позивача та її чоловіка зі сферою безпосередньо службових повноважень  позивачки, чи точно  позивачка  мала  майновий чи  немайновий приватний інтерес, що був би  пов`язаний  із виконання  нею службових повноважень спростовуються наявністю розпоряджень державного виконавця  № 52512784 від 21.04.2020 та № 52512784 від 19.03.2020, затверджених    ОСОБА_1 за замістом яких грошові кошти    перераховані на користь  ТОВ "ОТП Факторінг Україна".
При цьому колегія суддів зазначає,   що з огляду на положення статі 74 Закону України "Про виконавче провадження",  вказані розпорядження   можуть бути реалізовані виключно за наявності їх  затвердження   саме начальником  (виконуючим обов`язки)  відділу державної виконавчої  служби.  
З вказаним твердженням  погодився представник апелянта у судовому засіданні.
З цих же  підстав , суд  відхиляє  доводи апелянта  з того приводу, що сама по собі   наявність у будь-якої особи, що є державним службовцем, чоловіка/дружини  працевлаштованого в юридичній  особі, яке бере участь у виконавчому провадженні  не свідчить  про можливість потенційного  впливу на об`єктивність або неупередженість прийняття  рішень (вчинення  або невчинення  дій) державним службовцем, оскільки  такий потенційний вплив може мати місце і у випадку  дружніх, особистих, інших позаслужбових стосунків.
З приводу  доводів  апелянта , що  у своєму рішенні суд першої інстанції лише аналізує, без з`ясування фактичних обставин, про наявність потенційного конфлікту інтересів у Позивачки, жодним чином не надаючи правового обґрунтування доводам Позивачки про відсутність потенційного конфлікту інтересів, належного виконання посадових обов`язків, прийняття рішень виключно в межах Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів,  урахувавши правову позицію  Великої Палати Верховного Суду ( див постанову  від 20.03.2019 по справі № 442/730/17),  зазначає, що   судом першої інстанції  достатньо обґрунтовано суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, котрий  створює конфлікт інтересів, незалежно  від того, що особистий інтерес особи та її представницькі повноваження можуть не суперечити один одному.
Посилання  представника апелянта на те,  що виконавче  провадження  № 52512784 було відкрито на підставі заяви представника   ТОВ "ОТП Факторінг Україна   Сукноваленка Є.В., який діяв на підставі довіреності від 04.10.2016, строк якої  був обмежений  14.03.2017, а довіреність  від 24.02.2020 він не долучав до виконавчих проваджень,  не  впливають на правову кваліфікацію  суду першої інстанції щодо взаємовідносин  між позивачкою та ОСОБА_2 . 
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року по справі  № 420/627/21  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
          Дата складення та підписання повного тексту судового рішення   - 29 жовтня  2021 року.
Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.