ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/12567/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М., 
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Захарчук-Борисенко Н.В.) у справі №160/12567/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Орбіта" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Дніпровська міська рада про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
07.10.2020 Приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Орбіта" звернулось о суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Дніпровська міська рада, з урахуванням заяви уточнених про збільшення позовних вимог від 17.03.2021, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.10.2019 № 000501504; визнання протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області по застосуванню витягів № 0506-4197, № 0506-4198, 0506-4199 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1210100000:03:031:0016 при донарахуванні Приватному акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство "Орбіта" податкових та штрафних зобов`язань з оплати за землю за 2017 та 2018 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення № 000501504 від 31.10.2019 є неправомірним оскільки для розрахунку розміру донарахувань орендної плати за землю за 2017 - 2018 роки використано завищене значення коефіцієнту функціонального використання землі  та завищене значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:03:031:0016 за 2017 та 2018 роки шляхом застосування трьох витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки сформованих 07.06.2019 року за № 0506-4199, № 0506-4198, № 0506-4197. Користувач земельної ділянки лише використовує витяги Держгеокадастру як довідковий матеріал беручи із витягів або безпосередньо із землевпорядної документації лише перевірені та достовірні відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка доступна землекористувачу на момент складання податкової звітності і яка за приписами ст. 271 ПК України є базою оподаткування. Тобто, землекористувач не несе матеріальну відповідальність за правильність обчислення нормативної грошової оцінки вказану Держгеокадастром у довідкових матеріалах у трьох витягах № 0506-4197, № 0506-4198, № 0506-4199 сформованих після спливу двох років (07.06.2019) з моменту подачі податкової декларації. 
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року позов задоволено частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 30.10.2019 № 000501504. У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при прийнятті оскарженого податкового повідомлення-рішення він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки вказане податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі чинного Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованих у 2019 році за 2017 та 2018 роки, тому що відповідач не наділений повноваженням тлумачення даного Витягу, а лише визначає суму орендної плати за наявними даними, отриманими від центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин. А тому, заявник вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки винесене з неправильним встановленням обставин у справі і неправильним застосуванням норм матеріального права та без дотримання норм процесуального права. Крім того, позивач не надав витягів про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2017 та 2018 роки, отримані для подання податкової звітності.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що апеляційна скарга податкового органу є такою, що підлягає задоволенню.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги просив її задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, у її задоволенні просив відмовити.
Представник третьої особи у судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи відзиву, зазначила, що вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.
Колегія суддів, заслухавши сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарги задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Орбіта" з питань повноти нарахування плати за землю (орендна плата) за земельну ділянку, що перебуває в користуванні позивача на підставі укладеного договору оренди землі площею 0,5066 га за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.
За результатами перевірки Головним управлінням Державної податкової служби України в дніпропетровській області складений акт № 1957/04-36-05-04/4833760 від 02.10.2019.
Згідно акту перевірки, Головним управлінням Державної податкової служби України встановлено порушення п.п.16.1.4. п.16.1. ст.16, п.286.1. та п.286.2. ст. 286, п. 289.1. ст. 289 Податкового кодексу України, що призвело до заниження орендної плати за земельну ділянку за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на суму 434931,67 грн., в тому числі за період 01.01.2017 по 31.12.2017 на суму 169152,74 грн. та за період 01.01.2018 по 31.12.2018 на суму 265   778,93 грн.
Не погодившись з актом перевірки від 02.10.2019 № 1957/04-36-05-04/4833760 позивачем надані заперечення до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.10.2919 за №05/100 та від 24.10.2014 за № 05/107. Проте контролюючим органом вказано що висновки акту перевірки від 02.10.2019 № 1957/04-36-05-04/4833760 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "НВП "Орбіта" є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. 
На підставі акту перевірки від 02.10.2019 № 1957/04-36-05-04/4833760 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.10.2019 №000501504, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб на загальну суму 543664,59 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на суму 434931,67 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 108732,92 грн.
Направлена позивачем скарга № 05/120 від 19.11.2019 на рішення контролюючого органу до Державної податкової служби України залишена без задоволення. 
Не погоджуючись з наведеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що позивачем задекларовано та сплачено грошове зобов`язання з орендної плати за землю у відповідності до норм чинного законодавства. Відмовляючи у задоволенні позову щодо визнання протиправними дії відповідача щодо застосування при проведення перевірки, витягів з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, отриманих у 2019 році, як ненаежного способу захисту.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступного висновку.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.
Спірним у справі є повнота нарахування позивачем плати за землю, а також правомірність застосування інформації визначеної у витягах Держгеокадастру отримано станом на час проведення перевірки.
Відповідно до п.270.1 ст.270 ПК України, об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
За приписами п.288.2 ст.288 ПК України, платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Згідно з п.288.1 ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України).
Пунктом 286.2 ст.286 ПК України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Відповідно до п. 287.3 ст.287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Згідно з п.289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Відповідно до ч.2 ст.20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України при поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею платником подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
З огляду на положення наведених норм права, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір орендної плати за землю має обчислюватись платником податків виходячи із нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідач визначаючи донарахування зобов`язань, зазначив, про ту обставину, що на час подання позивачем звітності та сплати зобов`язань з орендної плати за землю (2017, 2018 роки) у відомостей Державного земельного кадастру відсутній був код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки позивача, а отже коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), повинен застосовуватись із значенням 2,0 та 3,0.
Український класифікатор цільового використання  землі (далі - УКЦВЗ), який було затверджено листом Держкомзему України 24.04.1998 №14-1-7/1205 втратив чинність 15.02.2011 в зв`язку з набуттям чинності нового нормативного документу "Класифікація видів цільового призначення земель" (далі - КВЦПЗ), який було затверджено наказом Держкомзему України  23.07.2010 №548 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 01.11.2010 за №1011/18306. 
У  2011 році після введення в дію 15.11.2010 нового класифікатора КВЦПЗ до Державного земельного кадастру, на основі прямих приписів для Держгеокадастру, що міститься в пункті 2 Наказу №548 та пунктах 1.2 та 1.3 КВЦПЗ Держгеокадастром самостійно було внесено 21.03.2011 інформацію щодо цільового призначення земельної ділянки за КВЦПЗ по коду 13.01, як землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення замість старого коду  3.2.9 за УКЦВЗ. 
Як свідчать встановлені обставини справи, після введення в дію нової класифікації видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) замість попереднього класифікатора  (УКЦВЗ) протягом 2011, 2012 років  позивач отримував "Витяги з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки", в яких Кф було визначено Держгеокадастром у розмірі 1,2 по коду 13.01 КВЦПЗ, як "землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення" відповідно до Порядку №8/15/21/11, що підтверджується документом долученим до справи "Дані Державного земельного кадастру про нормативно грошову оцінку ділянок для розрахунку плати за землю" від 21.03.2011 №4870.
Після набуття 01.01.2013 чинності Закону України "Про державний земельний кадастр", що відбулось одночасно з набуттям чинності нововведеного "Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 до дати набуття чинності 01.01.2017 Порядку №489 протягом 2013, 2014,2015,2016 років позивач отримував "Витяги з технічної документації про нормативно  грошову оцінку земельної ділянки" в яких Кф було визначено в розмірі 1,2 по коду 13.01 КВЦПЗ, як "землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення" відповідно до чинного у вказаний період Порядку №8/15/21/11, що підтверджується Витягом технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 23.03.2015 № 03-07/230315/4 та Витягом технічної документації про нормативно грошову  оцінку земельної ділянки від 22.01.2016 № 03-07/220116/18 (Том 1 а.с. 155).
За витягом технічної документації про нормативно грошову  оцінку земельної ділянки від 22.01.2016 № 03-07/220116/18 було проведено розрахунок розміру орендної плати за землю за 2017 та 2018 роки, що внесено у звітні податкові декларації. 
у 2016 році Коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) визначався в залежності від категорії земельної ділянки за функціональним використанням, відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики.
З 1 січня 2017 року процедура проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів визначена Порядком №489.
Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №489 визначено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі КВЦПЗ 2010 року.
Відповідно до примітки 2 до Додатку 1 Порядку №489, у разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.
17 липня 2018 року набрав чинності наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 27 березня 2018 року № 162, яким внесено зміни до додатка 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, а саме: цифри " 2,0" замінено цифрами " 3,0". 
Таким чином, з 1 січня 2017 року визначення Кф знаходиться у прямій залежності від коду КВЦПЗ 2010 року, відомості про який містяться у Державному земельному кадастрі. У разі відсутності таких відомостей при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки має застосовуватись Кф " 2,0", а з 17 липня 2018 року - " 3,0". 
Проте, судом встановлено, що функціонально цільове використання землі не змінилось, воно залишилось таким, що було  встановлене додатковим  договором оренди землі (Том 1 а.с. 166-171), як землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за поновленим кодом 13.01 по КВЦПЗ замість старого коду 3.2.9 по УКЦВЗ. При цьому Держгеокадастр змінив лише літерно-цифровий код, а фактичне цільове використання земельної ділянки, як земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення залишились не змінними. 
Про наявність в даних Державного земельного кадастру коду цільового  призначення 13.01 за КВЦПЗ, що відповідає Кф 1.2 в період з 21.03.2011 по 11.11.2019 свідчить Довідка з державної статистичної звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель землекористувачами, угіддями" станом на 01.01.2016, лист Держгеокадастру у м. Дніпро від 18.10.2019 № 0-4-0.38-1489/107-19 (Том 2 а.с 181-182), витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1211373582019 (Том 1 а.с. 152-154), Листи Держгеокадастру від 11.11.2019р. №1111-7052 (Том 1 а.с. 149), №1111-7053 (Том 1 а.с. 150).
Проте, норми ст. 286 ПК України визначають обов`язок користувача (орендаря) подавати довідку (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Проте такої обставини не відбулось, що не спростовували сторони у судовому засіданні. 
Є слушним зауваження податкового органу, що позивач звернувся до держгеокадастру у листопаді 2019 року, проте дані щодо орендованої земельної ділянки не змінились (категорії земель, цільового призначення, Кф з 01.01.2016р.), а отже не відбулось заниження задекларованих грошових зобов`язань з орендної плати за землю у спірний період.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі №160/12567/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 29 листопада 2021 року.
  
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак