ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 300/2091/21 пров. № А/857/15277/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Курильця А.Р., Мікули О.І.;

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року, прийняте суддею Скільським І.І., в м. Івано-Франківськ, в порядку письмового провадження у справі № 300/2091/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                         ВСТАНОВИВ:

07.05.2021 ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо недоплати до пенсійного забезпечення надбавки за понаднормативний стаж відповідно до частини другої статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”; зобов`язати привести розмір основної пенсії у відповідність до вимог чинного законодавства, встановивши надбавку за 18 (вісімнадцять) років понаднормативного стажу від розміру зарплати, взятої для обрахунку пенсії, з 01.10.2018.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є ліквідатором другої категорії та має незаперечне право на компенсації та пільги, встановлені Законом України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, проте пенсійний орган повідомив позивача про відсутність підстав для застосування п.2 ст.56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо неврахування доплати за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 20 років, тобто встановлений частиною 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.04.2021 року відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, збільшивши пенсію на один  відсоток заробітку за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, який набрав чинності з 11.10.2017, внесено зміни до частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. ч.2 ст. 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, в редакції до 01.10.2017, не містила застережень щодо збільшення розміру пенсії у разі призначення пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003. Частина 2 статті 27 Закону № 1058-IV, передбачає призначення пенсії за двома складовими, тобто частина пенсії за період стажу та заробітної плати до 01.01.2004 та частину пенсії за період стажу та заробітку після цієї дати. Оскільки позивачем не було подано до управління заяву про обчислення пенсії за ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV, його пенсія обчислена на загальних підставах за ч.1 ст.27 Закону № 1058-IV. При розрахунку пенсії позивача після внесення змін до законодавства не підлягають до застосування норми ч.2 ст.56 Закону № 796-XII, в момент виникнення спірних правовідносин діє нова редакція ч.2 ст.56 Закону № 796-XII, а тому немає підстав для проведення перерахунку пенсії позивача на умовах ч.2 ст.56 Закону № 796-XII. 
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити в повному обсязі.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 08.08.2011.
Позивач отримує пенсію за віком відповідно до вимог статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” з 20.07.2011 року та має загальний стаж 38 років 4 місяці 4 дні.
06.04.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з письмовою заявою, в якій просив привести його пенсійне забезпечення до норм чинного законодавства та дорахувати до пенсії 18 % від заробітної плати за кожен з 18 понаднормативних років стажу (а.с. 7).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 28.04.2021 повідомило позивача про те, проведення перерахунку пенсії згідно ст. 56 Закону України “Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” можливе тільки у разі призначення пенсії на умовах ч.2 ст. 27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Оскільки розмір пенсії відповідно до ст. 56 Закону України “Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” виходить меншим від попереднього, відповідно відсутні підстави для його проведення.
Позивач, вважаючи порушеним своє право на пенсійне забезпечення в належному розмірі, звернувся до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищення до пенсії за понад встановлений мінімальний стаж роботи має пільговий характер щодо тривалості трудового стажу та величини, з якої проводиться розрахунок. При наявності у пенсіонерів, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи, права на тотожні пенсійні виплати, встановлені загальним та спеціальним законом, застосуванню підлягають положення спеціального закону, в даному випадку - Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про застосування якого зазначив позивач у своїй заяві та які є більш сприятливими для нього.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій, зокрема: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
За змістом ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII у редакції, чинній на день призначення пенсії, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи  не  менш  як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із  збільшенням  пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад  встановлений цим  пунктом  стаж,  але  не  вище  75  процентів   заробітку.
Статтею 56 Закону № 796-XII передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.
Однак, порядок перерахунку пенсій Законом № 796-XII не встановлений, а тому колегія суддів вважає, що в даному випадку слід застосувати аналогії закону на підставі ч.  6 ст. 7 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
Законом № 796-XII визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.
Аналіз норм права, якими врегульовано спірні правовідносини, свідчить про те, що Закон № 796-XII визначає спеціальні норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Частиною 2 ст. 27 Закону № 1058-ІV надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
У той же час, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.
Ключовим питанням у даній справі є право позивача на перерахунок пенсії відповідно до положень ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини 2   розділу І Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії” №2148-VIII від 03.10.2017, тим самим неправомірно звузивши існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом.
У Законі України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії” № 2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема, у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 287/89/17-а, від 29 жовтня 2018 року у справа № 565/817/17, від 17 квітня 2019 року у справа № 565/939/17, від 15 липня 2021 року у справі № 565/787/17 обставини яких є подібними до обставин справи, що розглядається, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Позивач має право на перерахунок пенсії, який має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (понад 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад цей стаж, але не вище 75 % заробітку, оскільки він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та обрав умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок пенсії позивача на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для нього мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (20 років для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік, оскільки при нарахуванні пенсійного забезпечення позивачу протиправно не врахував доплату за понаднормовий стаж в розмірі 1 процент заробітку за кожен рік роботи понад 20 років, встановлений частиною 2 статті 56 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
Щодо дати проведення перерахунку пенсії, то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що за перерахунком пенсії позивач звернувся 06.04.2021. Жодного обгрунтування щодо перерахунку пенсії з 01.10.2018 року позивачем не зазначено. Отже, перерахунок пенсії позивачу слід проводити з 01.04.2021.
Відповідно до статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Право на перерахунок пенсії реалізується особою на підставі власного волевиявлення шляхом подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви.
Як встановлено частиною 4 статті 45 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться, зокрема, в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Щодо покликання апелянта на те, що позивач звернувся із заявою довільної форми згідно Закону України «Про звернення громадян» щодо перерахунку пенсії з урахуванням норм ст. 56 Закону № 796-ХІІ, а тому у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком, то колегія суддів зазначає наступне.
В редакції ч.2 ст.27 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” зазначено за бажанням застрахованої особи, тобто своє бажання щодо визначення розміру пенсії застрахована особа може виявити шляхом написання заяви у довільній формі.
З наявної у справі заяви від 06.04.2021 (а.с.7) не вбачається покликання на Закон України «Про звернення громадян».      
Заява від 06.04.2021 і є бажанням позивача щодо перерахунку пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  з урахуванням положень п.2 ст.56 Закону України  “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, на які і він покликається в заяві.
Позивач звернувся 06.04.2021, тобто після змін у пункті 2 ст.56 Закону України  “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, згідно яких перерахунок проводиться у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України  “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
З аналізу вище наведених норм діючого законодавства, вбачається, що пенсіонер якому стаж обраховувався з урахування норм Закону України  “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”  може подати заяву про перерахунок пенсії на вище зазначених умовах, у будь-який момент, відповідно з моменту звернення, відповідач повинен перераховувати пенсію.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області – залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року у справі № 300/2091/21, – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула