ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/7935/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Львова Б.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:
позивача - акціонерного товариства "Подільський цемент" - Андрейка О.О.,
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" - Печенова М.М.,
третьої особи - акціонерного товариства "Українська залізниця" - не з`яв., 

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" (далі - ТОВ "Рейл Лоджистікс", Відповідач)
на рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2020
(суддя Трофименко Т.Ю.) та 
постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021
(головуючий суддя - Куксов В.В., суддя Тищенко А.І. і Шаптала Є.Ю.)
зі справи № 910/7935/20
за позовом акціонерного товариства "Подільський цемент" (далі - АТ "Подільський цемент", Позивач)
до ТОВ "Рейл Лоджистікс"
про стягнення 1 529 052,00 грн.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", Третя особа).

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. АТ "Подільський цемент" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Рейл Лоджистікс" про стягнення 1 529 052 грн.

2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням Відповідачем фінансових зобов`язань за договором транспортно-експедиторського обслуговування від 18.09.2017 № 1-20/19-17 (далі - Договір).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції 

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 28.12.2020, залишеним без змін  постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021: позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Рейл Лоджистікс" на користь АТ "Подільський цемент": борг у розмірі 793 584 грн.; 5 грн. - 3% річних; "інфляційні" у розмірі 5 грн.;  судовий збір у сумі 11 903,91 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 462,52 грн.; в іншій частині позову відмовлено.
4. Рішення та постанову мотивовано наявністю відсутністю підстав для задоволення позову у відповідній частині.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Позивач, зазначаючи про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі № 910/7935/20  у частині стягнення боргу в сумі 793 584 грн., 3% річних у розмірі 5 грн., "інфляційних втрат" у розмірі 5 грн. скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи, особи, яка подала касаційну скаргу

6. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі №6-230цс14 та у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №917/1307/18, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 02.10.2018 у справі  № 910/18036/17.

7. Суди попередніх інстанцій проігнорували усну та письмову заяву ТОВ "Рейл Лоджистікс" стосовно необхідності отримання від АТ "Українська залізниця" інформації саме про дислокацію вагонів у певний проміжок часу, АТ "Українська залізниця" ухилилося від надання такої інформації. 

8. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано суду копію Договору та додаткових угод, додатків до нього іноземною мовою (російською).  Суди попередніх інстанцій, не володіючи спеціальними знаннями, що дозволяють здійснити офіційний якісний переклад, вийшли за межі своїх повноважень та проігнорували вимоги щодо належності доказів і порушили вимоги статті 10 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Інші доводи учасників справи

9. АТ "Подільський цемент" у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів касаційної скарги, зазначає, що: доводи касаційної скарги зводяться до непогодження з встановленими обставинами справи та наданої судами оцінки доказів; правовідносини у зазначених скаржником справах та у даній справі не є подібними; твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій пунктів 3, 4 частини третьої статті 310 ГПК України не відповідає дійсності; просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 

10. ТОВ "Рейл Лоджистікс" у відповіді на відзив АТ "Подільський цемент" заперечує проти доводів відзиву, вважає, що тільки повторний перегляд даної справи в частині задоволених позовних вимог дозволить уникнути порушення майнових прав відповідача за наявності зупинки вагонів та позбавить відповідача збитків у зв`язку з неотриманням відповідної плати за надані послуги за Договором. 

11. Від АТ "Українська залізниця" відзив на касаційну скаргу не надходив.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. АТ "Подільський цемент" (клієнт) та ТОВ "Рейл Лоджистікс" (експедитор) укладено Договір, за умовами якого:
- клієнт доручає, а експедитор, у порядку та на умовах цього договору і додатків до нього, зобов`язується за дорученням клієнта, за винагороду і за його рахунок надавати клієнту транспортно-експедиторські послуги з надання залізничних вагонів, перевезень вантажів клієнта по маршрутах, зазначених у додатках до цього договору, та інші види узгоджених сторонами транспортно-експедиторських послуг, а також послуг з організації оплати провізних платежів (пункт 1.1);
- оплата послуг експедитора здійснюється клієнтом в розмірі 100% передоплати, виходячи із запланованого обсягу перевезень, не пізніше, ніж за 5 календарних днів до початку за адресування порожніх вагонів на станцію завантаження на підставі виставленого експедитором рахунка (пункт 4.3);
- перерахована клієнтом сума передоплати перевищує суму витрат, реально понесених експедитором, з урахуванням винагороди експедитора, сума перевищення залишається в розпорядженні експедитора для виконання наступних заявок клієнта або може бути зарахована в рахунок оплати плати за користування вагонами експедитора або на підставі письмового звернення клієнта підлягає поверненню на його поточний рахунок протягом 5 банківських днів з моменту отримання письмового звернення клієнта, направленого по факсу, електронною поштою чи у інший спосіб (пункт 4.6);
- у випадку неприйому вагонів експедитора підприємством відправником та/або одержувачем більше 24 годин клієнт оплачує експедитору плату за користування вагонами в розмірі 800 грн., у тому числі ПДВ, за один вагон на добу, при цьому кожна почата доба вважаться як повна (пункт 4.7);
- у випадку затримки (зупинки) вагонів на шляху прямування по причині неправильного оформлення перевізних документів, великого скупчення вагонів, митного оформлення вагонів на шляху прямування та/або інших непередбачуваних обставин, які не залежать від експедитора, клієнт сплачує експедитору плату за користування рухомим складом, починаючи з 25-ї години по станції затримки (зупинки) вагона в розмірі 800 грн., у тому числі ПДВ, за один вагон на добу, при цьому кожна почата доба рахується як повна. Плата нараховується до дати фактичного відправлення вагона зі станції затримки включно (пункт 4.11);
- облік часу перебування вагонів експедитора на під`їзних дорогах завантаження та/або відвантаження, часу затримки (зупинки) вагонів на шляху прямування, а також часу неприйому вагонів експедитора підприємством відправником та/або одержувачем для нарахування передбаченої цим договором плати здійснюється експедитором (пункт 4.12);
- по факту перебування вагонів експедитора на під`їзних дорогах завантаження та/або відвантаження, затримки (зупинки) вагонів на шляху прямування, неприйому вагонів експедитора підприємством відправником та/або одержувачем, експедитор за звітний період направляє клієнту акт виконаних робіт з наведеним у ньому обліком часу простою вагонів і нарахованої плати. Клієнт зобов`язаний розглянути, підписати і повернути акт протягом 5 днів з моменту його отримання, а у випадку незгоди надати мотивовану відмову. У випадку неповернення акта у встановлений договором строк акт вважається прийнятим клієнтом за замовчуванням (пункт 4.13);
- всі документи, які стосуються цього договору, можуть бути направлені контрагентом поштою, кур`єром, по факсу чи електронною поштою. Сторони визнають юридичну силу документів, направлених електронною поштою, і визнають їх рівнозначність документам на паперових носіях (пункт 9.8).

Додатковою угодою від 29.12.2017 № 01 сторони внесли зміни до Договору, зокрема, визначивши у пунктах 4.7, 4.11 Договору плату за користування вагонами в розмірі 1 002 грн. замість 800 грн.

Додатковою угодою від 09.02.2018 № 02 пункт 4.11 розділу 4 Договору викладено у такій реакції: "У випадку затримки (зупинки) вагонів на шляху прямування по причині неправильного оформлення перевізних документів, великого скупчення вагонів, митного оформлення вагонів на шляху прямування та/або інших непередбачуваних обставин, які не залежать від Експедитора, Клієнт сплачує Експедитору плату за користування рухомим складом, починаючи з 97-ї години по станції затримки (зупинки) вагона в розмірі 1 002 грн., у тому числі ПДВ, за один вагон на добу, при цьому кожна почата доба рахується як повна. Плата нараховується до дати фактичного відправлення вагона зі станції затримки включно".
Додатковою угодою від 26.02.2018 № 03, яка набрала чинності з 01.03.2018, пункт 4.11 розділу 4 було виключено з тексту Договору.
13. У лютому 2018 року Позивач отримав від Відповідача акт виконаних робіт від 31.01.2018 № 3/18-П по Договору, відповідно до якого експедитор нарахував плату за користування вагонами за січень 2018 року в розмірі 53  600 грн. на підставі пункту 4.7 Договору (неприйом вагонів підприємством отримувачем вантажу). У додатку 1 до даного акта наведений розрахунок плати за користування вагонами ТОВ "Рейл Лоджистікс" за період з 01.01.2018 по 31.01.2018 за 22 вагони по  ст. Одеса-Ліски.
У березні 2018 року Позивач отримав від Відповідача коригувальний акт від 28.02.2018 № 1/18-К  до акта виконаних робіт від 31.01.2018 № 3/18-П по Договору, відповідно до якого експедитор відкоригував плату за користування вагонами за січень 2018 року на суму 13  534 грн.
У березні 2018 року Позивач отримав від Відповідача акт виконаних робіт від 28.02.2018 № 6/18-П по Договору, відповідно до якого експедитор нарахував плату за користування вагонами за січень 2018 року в розмірі 1 461 918 грн. на підставі пункту 4.11 договору (затримка (зупинка) вагонів експедитора на шляху прямування). У додатках до даного акта наведений розрахунок плати за користування вагонами ТОВ "Рейл Лоджистікс" за період з 01.02.2018 по 28.02.2018: за 12 вагонів по ст. Батьове у розмірі 68 136 грн. (додаток 1); за 47 вагонів по ст. Гречани у розмірі 91 182 грн. (додаток 2); за 69 вагонів по ст. Есень у розмірі 600 198 грн. (додаток 3); за 126 вагонів по ст. Красне у розмірі 560  118 грн. (додаток 4); за 24 вагони по ст. Ужгород у розмірі 142  284 грн. (додаток 5).
Листами № 25-555 та № 25-565, датованими 07.01.2018 та 08.01.2018 відповідно, Позивач повідомив Відповідача про необхідність перегляду акта з платою за користування вагонами і не нараховувати плату, оскільки пункти 4.7 та 4.11 Договору не можуть застосовані.
Листом від 12.02.2018 № 25-575 Позивач просив Відповідача анулювати акт від 31.01.2018 № 3/18-П та надалі не нараховувати плату за простій вагонів, який було допущено не з вини клієнта.
У листі від 12.02.2018 № 72 Відповідач повідомив Позивача про те, що готовий з 15.02.2018 переглянути пункт 4.11 Договору щодо збільшення часу користування рухомим складом, починаючи з 96-ї години в розмірі 1 002 грн., та направив позивачу додаткову угоду № 2 для узгодження.
У листі від 12.02.2018 № 74 Відповідач повідомив Позивача, що не має можливості анулювати акт від 31.01.2018 № 3/18-П та надалі не нараховувати плату за простій вагонів.
У листі від 13.03.2018 № 25-646 Позивач знову повідомив Відповідача про відсутність підстав для нарахування ним додаткових витрат за простій вагонів у період січень-лютий 2018 року відповідно до наданих акта виконаних робіт від 31.01.2018 № 3/18-П, коригувального акта від 28.02.2018 № 1/18-К та акта виконаних робіт від 28.02.2018 № 6/18-П.
15.03.2018 Відповідач оформив претензію на суму 1 529 052 грн. у зв`язку з неоплатою Позивачем заборгованості за простій вагонів. Позивач у відповіді на претензію повідомив про відсутність підстав для задоволення претензії.
14. Позивач звернувся з позовом про стягнення з Відповідача 1  529  052 грн., оскільки, незважаючи на непогодження Позивачем спірних проєктів актів і заперечення Позивача проти нарахованої плати за користування вагонами, Відповідач в односторонньому порядку списав (самостійно зарахував) кошти в сумі 1 529 052 грн. з оплаченої Позивачем та невикористаної Відповідачем під час дії Договору частини передоплати.
15. Зважаючи на неодноразові відмови Позивача від підписання актів та повне заперечення свого обов`язку їх оплачувати, суди не вбачали за можливе вважати погодженими спірні акти в порядку пункту 4.13 Договору, у зв`язку з чим перевірили обґрунтованість та правомірність нарахування Відповідачем плати за користування вагонами.
16. Суди попередніх інстанцій, проаналізувавши пункт 4.11 Договору, зазначили, що вказаним пунктом сторони погодили обов`язок здійснення Позивачем плати за користування рухомим складом у зв`язку із зупинкою (затримкою) вагонів на шляху прямування через будь-які непередбачувані обставини, що не залежали від Відповідача. При цьому на здійснення нарахування передбаченої пунктом 4.11 Договору плати не впливають наявність чи відсутність вини Позивача у такій затримці (зупинці) та зв`язок такої затримки (зупинки) із діями Позивача. Визначальним у даному випадку є незалежність вказаних обставин від Відповідача як експедитора, а не від Позивача.
Пункт 4.7 Договору також встановлює плату за користування вагонами з причин, що також не залежать від експедитора.
Встановлена договором плата за користування вагонами є додатковими витратами, які Позивач погодив здійснювати на користь Відповідача у випадку затримки вагонів з будь-яких непередбачуваних обставин, незалежно від вини Позивача, та не є відповідальністю, понесення якої передбачає наявність вини.
Встановлення обставин та причин затримки (зупинки) вагонів, облік часу простою вагонів і нарахованої плати є ключовим при вирішенні цього спору.
17. На підтвердження позовних вимог Позивачем долучено до позову документи та листи, надані АТ "Українська залізниця" у відповідь на його запити про факти простою вагонів, пам`ятки про подавання та забирання вагонів, комерційний акт, акт про надлишок вантажу.
Відповідач надав до матеріалів справи лише акти загальної форми ГУ-23 № 487,        № 483, № 486, № 541, однак не спростував дійсності наданої залізницею інформації.
18. Суди попередніх інстанцій встановили, що правомірно здійснено розрахунок плати у актах від 31.01.2018 № 3/18-П на суму 53  600 грн., від 28.02.2018 №  1/18-К на суму 13  534 грн. та від 28.02.2018 № 6/18-П на суму 668 334 грн., оскільки обставини затримки у цьому випадку підтверджуються відповідними доказами. При цьому здійснені в акті від 28.02.2018 № 6/18-П розрахунки плати за користування вагонами по станції Гречани на суму 91 182 грн., по станції Красне на суму 560  118 грн. та по станції Ужгород на суму 142  284 грн. судами не прийняті як обґрунтовані, оскільки відсутні докази, які достеменно підтверджували б затримку вагонів на вказаних станціях та у вказані проміжки часу.
Оскільки відсутні докази, які належним чином підтверджували б затримку вагонів в порядку пунктів 4.11, 4.13 Договору у зазначені в акті № 6/18-П від 28.02.2018 періоди по станції Гречани, Красне та Ужгород на загальну суму 793 584 грн., є безпідставним зарахування Відповідачем цієї суми в рахунок оплати за користування вагонами експедитора.
19. 28.01.2020 позивач направив відповідачу вимогу про повернення коштів у сумі 1  529  052 грн., яку останній отримав 31.01.2020. Отже, Відповідач на виконання пункту 4.6 Договору, мав повернути Позивачу суму передоплати, неправомірно зарахованої у рахунок плати за користування вагонами, у розмірі 793  584 грн. до 10.02.2020, однак жодних платежів не здійснив.
Крім того, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних підлягають задоволенню у повному обсязі.
20. Відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про витребування доказів у порядку статті 81 ГПК України, відповідно до якого просив витребувати у Третьої особи інформацію з архіву вагонних операцій по номерах вагонів та часового проміжку, зазначених у додатку до цього клопотання у відповідності до даних в актах виконаних робіт до Договору.
Суд апеляційної інстанції твердження Відповідача про те, що останній не звернувся у встановлений ГПК України строк з цим клопотанням, оскільки очікував на надання до суду першої інстанції інформації від АТ "Українська залізниця" разом з поясненнями, оцінив критично, у зв`язку з чим не задовольнив подане клопотання.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

22. Причиною подання касаційної скарги стала незгода Відповідача зі стягненням з нього основного боргу в сумі 793 584 грн., 3% річних у розмірі 5 грн., "інфляційних втрат" у розмірі 5 грн. В іншій частині судові рішення не оскаржуються жодним учасником справи. 

23. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України:
- відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627);
- зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628);

- договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629);

- за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо; частина перша статті 929);
- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525);
- зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526);
- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін; частина перша статті 530).
24. Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина сьома  статті 193 Господарського кодексу України).
25. Суди попередніх інстанцій, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дали необхідну оцінку, з дотриманням приписів норм матеріального і процесуального права та з наведенням в оскаржуваних судових рішеннях зі справи необхідного мотивування, встановивши відсутність документів, які б належним чином підтверджували затримку вагонів у порядку пунктів 4.11, 4.13 Договору у зазначені в акті від 28.02.2018 № 6/18-П періоди часу по станціях Гречани, Красне та Ужгород на загальну суму 793 584,00 грн., дійшли висновку про безпідставність зарахування Відповідачем цієї суми в рахунок оплати за користування вагонами експедитора та обґрунтованість стягнення 3% річних та "інфляційних".
26. Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.

Перевірка доводів скаржника, пов`язаних із встановленням обставин даної справи та оцінкою доказів у ній, перебуває поза межами розгляду справи в суді касаційної інстанції, імперативно визначеними статтею 300 ГПК України; зокрема, згідно з частиною другою даної статті суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

27. Крім того, Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у мотивувальних частинах постанов (ухвал) Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 28.04.2020 у справі № 554/6777/17, від 16.09.2020 у справі № 450/1726/16-ц.

Правовідносини у справі, що розглядається, і в зазначених скаржником справах №№6-230цс14, 917/1307/18, 129/1033/13-ц, 910/18036/17, різняться, відповідно, і за суб`єктним складом сторін спірних правовідносин, і за складом учасників таких правовідносин, і за предметом та підставами позовних вимог і предметом спору, і за з`ясованою попередніми судовими інстанціями фактично-доказовою базою у справах (обставини останніх та зібраними в них доказами), - тобто за істотними правовими ознаками. 

З урахуванням наведеного правовідносини в зазначених скаржником справах, з одного боку, і в даній справі - з іншого не є подібними, а доводи скаржника про неврахування попередніми судовими інстанціями відповідних висновків Верховного Суду не знаходять підтвердження

28. Що ж до незгоди Відповідача з незадоволенням його клопотання про  витребування від АТ "Українська залізниця" доказів (інформації про дислокацію вагонів у певний проміжок часу), то Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах  другій  та  третій  статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною другою статті 80 ГПК України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що відзив на позовну заяву було подано Відповідачем до суду 20.07.2020, клопотання про витребування доказів Відповідачем у цей строк заявлено не було.

У письмовому клопотанні до суду апеляційної інстанції про витребування доказів Відповідач зазначав, що не звернувся у встановлений строк з цим клопотанням, оскільки очікував на надання до суду першої інстанції інформації від АТ "Українська залізниця" разом з поясненнями.

Судом апеляційної інстанції письмове клопотання Відповідача про витребування доказів від АТ "Українська залізниця" було відхилено, оскільки Відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин неподання зазначеного клопотання у встановлений ГПК України строк. 

29. Посилання скаржника на відсутність перекладу з російської мови копії Договору, додаткових угод та додатків до нього не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення  на підставі пункту 4 частини третьої статті 310 ГПК України. 

Виклад тексту договору російською мовою не може свідчити про його недійсність чи те, що договір (доказ) отримано з порушенням закону. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 72 ГПК України перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду. Відповідачем таких клопотань заявлено не було, як не містить й доказів того, що останній в судах попередніх інстанцій стверджував про незрозумілість йому умов Договору через викладення їх російською мовою. 

30. Водночас Судом приймаються доводи, наведені у відзиві АТ "Подільський цемент" на касаційну скаргу, у тій мірі, в якій вони узгоджуються з викладеним у даній постанові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

31. Звертаючись з касаційною скаргою, ТОВ "Рейл Лоджистікс" не спростувало наведених висновків попередніх судових інстанцій та не довело неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

32. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ "Рейл Лоджистікс" залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення в даній справі в оскаржуваних частинах - без змін за відсутності визначених процесуальним законом підстав для їх скасування. 

Судові витрати

33. Понесені ТОВ "Рейл Лоджистікс" у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на ТОВ "Рейл Лоджистікс", оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рейл Лоджистікс" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 28.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі  № 910/7935/20 -  без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                                Б. Львов