ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/4477/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
Розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі №280/4477/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління ДПС у Запорізькій області  про визнання протиправним та скасування рішення,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №0102734907/830 від 28.08.2019 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року в задоволені позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно о приписів ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 з 20.07.2007 року зареєстрований, як фізична особа – підприємець.
03.05.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .
При цьому, податковим органом нараховано  платнику податків до сплати суму  єдиного внеску в розмірі 22867,02 грн. за період з 01.01.2017 року по 03.05.2019 року, який сплачений позивачем 07.05.2019 року.
28.08.2019 року контролюючим органом прийнято рішення №0102734907/830 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф в розмірі 4206,20 грн. та пеню 6278,58 грн., за період з 10.02.2018 року по 07.05.2019 року.
Вважаючи протиправним прийняте рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не своєчасно виконувався обов`язок щодо сплати єдиного внеску, в період з 01.01.2017 року по 07.05.2019 року, то контролюючим органом правомірно прийнято спірне рішення про застосування штрафної санкції та нарахування пені.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інтснації з огляду на наступне.
Приписами пункту 10 частини 1 статті 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, страхувальники – роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Пунктом 1 ч.2 ст.6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пунктів 2 та 3 частини 1 статті 7 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (в редакції з 01.01.2017), єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;
- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до частини 8  статті 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (в редакції з 01.01.2017) платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Водночас відповідно до частини 8 статті 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (в редакції з 01.01.2018), платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, позивач 07.05.2019 року сплатив єдиний внесок (недоїмку) за період з 01.01.2017 року по 07.05.2019 року в розмірі 22864,02 грн. Водночас, наведене свідчить про порушення позивачем строків сплати єдиного внеску визначених частини 8 статті 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
При цьому приписами частиною 3 статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Так, нормами пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” визначено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
При цьому, частиною 16 статті 25 Закону №2464 визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не заперечується факт сплати єдиного внеску за період 01.01.2017 року по 07.05.2019 року з порушенням строків, визначених приписами частини 8 статті 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, колегія суддів вважає, що податковим органом на підставі та у спосіб, визначений приписами податкового законодавства, здійснено нарахування  штрафної санкції та пені.
При цьому колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта стосовно того, що 
відповідач не мав права приймати спірне рішення, оскільки на дату його прийняття позивач не мав статусу ФОП, а відповідно і статусу платника єдиного внеску.
Як вбачається з оскаржуваного рішення №0102734907/830 від 28.08.2019 року останнє прийнято контролюючим органом за період в якому позивачем як фізичною особою-підприємцем, вчинено порушення строків сплати єдиного внеску.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 6 Закону “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” визначено, що у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.
Отже, вищенаведені норми законодавства свідчать про те, що  припинення позивачем 03.05.2019 року  підприємницької діяльності не звільняє останнього від відповідальності за допущені порушення Закону “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” під час провадження такої діяльності.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року у справі №280/4477/20 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко