Ухвала                                   
 
02 листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 161/14898/19
провадження № 61-1702св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у складі судді Кихтюка Р. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Данилюка В. А., Осіпука В. В., Шевчука Л. Я. та касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року у складі судді Кихтюка Р. М. та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року у складі колегії суддів: Данилюка В. А., Осіпука В. В., Шевчука Л. Я.
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанції
 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року  позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 незавершений житловий будинок із ступенем готовності 98%, загальною площею 160,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . 
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину незавершеного житлового будинку з ступенем готовності 98%, загальною площею 160,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Виділено ОСОБА_1 у натурі 1/2 частину незавершеного житлового будинку зі ступенем готовності 98%, що становить 45/100 (фактична частка), а саме: приміщення 1-3 площею 4,5 кв. м, 1-4 площею 19.4 кв. м, 1-5 площею 17,0 кв. м, 1-6 площею 7,7 кв. м, 1-8 площею 11,3 кв. м, запроектоване приміщення 1-9* площею 17.8 кв. м, 1-1 площею 2,2 кв. м, 1-2 площею 2,0 кв. м, сходи а2, 1/2 частину огорожі (1), загальною вартістю 764 269,02 грн, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/2 частину незавершеного житлового будинку зі ступенем готовності 98%, що становить 55/100 (фактична частка), а саме: приміщення 1-7 площею 11,3 кв. м, 1-11 площею 22,2 кв. м, 1-12 площею 19,6 кв. м, 1-13 площею 3,5 кв. м, запроектоване приміщення 1-10* площею 14,6 кв. м, запроектоване приміщення 1-10** площею 3,0 кв. м, 1/2 частину огорожі (1), загальною вартістю 940 229,98 грн, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток у розмірі 87 979,98 грн.
 
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року залишено без змін.
 
Короткий зміст доводів касаційної скарги
 
У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , в якій вона просила скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову та в цій часині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальна площа 0,116 га (кадастровий номер 0722880700:01:001:8217), що розташована за адресою: село Боратин, Луцький район, Волинська область. Виділити ОСОБА_1 в натурі Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0534 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0722880700:01:001:8217, що розташована за адресою: село Боратин, Луцький район, Волинська область відповідно до висновку №90/5 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 квітня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявнику строк до 04 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору.
 
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги з доданою квитанцією про сплату судового збору.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, заявник зазначає застосування судами попередніх інстанцій статтей 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України без урахування висновків щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 180/1394/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України та витребувано матеріали справи.
 
Матеріали справи надійшли до касаційного суду 23 квітня 2021 року.
 
У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявникам строк до 04 березня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, подання касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до вимог частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України та доплати судового збору.
 
У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга заявників у новій редакції разом з доказами сплати судового збору, в якій заявники просили скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.  
 
Як на підставу касаційного оскарження, у поданій на усунення недоліків касаційній скарзі, заявники посилаються на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, від 05 квітня 2017 року у справі № 6-399цс17, від 05 листопада 2017 року у справі № 6-2921цс16, постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 539/3465/17, від 25 серпня 2020 року у справі № 760/21223/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Також, підставами касаційного оскарження судових рішень заявники зазначають порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема суд належно не дослідив зібрані у справі докази та ухвалив судове рішення на підставі недопустимих доказів (пункти 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Нормативно-правове обґрунтування 
 
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд приходить до висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
 
При обговоренні доповіді судді-доповідача про проведені підготовчі дії та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про відсутність необхідності виклику у судове засідання учасників справи для надання ними пояснень та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні). Копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
 
З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною другою статті 127 частиною п`ятою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року, постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року та за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2020 року та постанову Волинського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                     Г. І. Усик
І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак