ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 260/2190/21 пров. № А/857/15907/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Заверухи О.   Б.,
суддів                                                                      Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - 

суддя (судді) в суді першої інстанції – Іванчулинець Д.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Ужгород,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив: визнати протиправними дії щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 05 березня 2019 року на підставі довідки Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХР17798, виданої станом на 05 березня 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язати з 01 квітня 2019 року перерахувати та виплачувати пенсію на підставі довідки Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХР17798, виданої станом на 05 березня 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 05 березня 2019 року по день проведення перерахунку.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі рішення Верховного суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в справі за № 260/4040/20 ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача за № ХР17798, згідно якої грошове забезпечення складається з наступних складових: посадовий оклад - 5360,00 грн; оклад за військове звання - 1410,00 грн; надбавка за вислугу років - 45% від посадового окладу та окладу за військове звання - 3046,50 грн; надбавка за особливості проходження служби - 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років - 6380,73 грн; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10% від посадового окладу - 536,00 грн; премія 35% від посадового окладу - 1876,00 грн, разом 18609,23 грн. Вказує, що звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії у відповідності до нової довідки № ХР17798, з урахуванням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з 01 квітня 2019 року. 13 травня 2021 року ГУПФ України в Закарпатській області відмовило в проведенні перерахунку пенсії з урахуванням зазначеної вище довідки посилаючись на те, що після визнання протиправними та нечинними п.1-2 Постанови КМУ № 103 інших рішень про проведення перерахунку пенсій у відповідності до ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, урядом України не приймалось. Вважає, що право особи на отримання пенсії (у тому числі і за минулий час), як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 05 березня 2019 року на підставі довідки Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХР17798, виданої станом на 05 березня 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з 01 квітня 2019 року перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № ХР17798, виданої станом на 05 березня 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 05 березня 2019 року по день проведення перерахунку.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з 05 березня 2019 року (з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/3858/18) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення. При цьому, відповідно до п. 4 Порядку № 45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч. 2 і ч. 3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ. А тому у позивача виникло права на перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, враховуючи надіслання Закарпатським обласним військовим комісаріатом до ГУ ПФУ в Закарпатській області нової довідки № ХР17798 про грошове забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що підставою для перерахунку пенсії є рішення Кабінету Міністрів України, таке прийнято у формі Постанови № 103 та на виконання такої проведено перерахунок пенсії відповідним категоріям осіб, серед яких позивач. Довідка, видана Закарпатським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та подана органу Пенсійного фонду України, самостійно не породжує право позивача на перерахунок пенсії, підставою є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України. Вважає, що суд першої інстанції не вжив заходів щодо витребування усіх необхідних доказів та перебрав на себе дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду. Також, зазначає про пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, що є підставою для залишення без розгляду відповідної частини позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи(в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Закарпатській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ.
Закарпатським обласним військовим комісаріатом на підставі рішення Верховного суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі № 160/8324/19, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за № 260/4040/20 було складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області нову довідку про розмір грошового забезпечення № ХР17798, згідно якої грошове забезпечення складається з наступних складових: посадовий оклад - 5360,00 грн; оклад за військове звання - 1410,00 грн; надбавка за вислугу років - 45% від посадового окладу та окладу за військове звання - 3046,50 грн; надбавка за особливості проходження служби - 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років - 6380,73 грн; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 10% від посадового окладу - 536,00 грн; премія 35% від посадового окладу - 1876,00 грн, разом 18609,23 грн(а.с.7).
Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії у відповідності до нової довідки № ХР17798, з урахуванням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, станом на 05 березня 2019 року (а.с.8, 9).
Листом № 1907-1787/К-02/8-0700/21 від 13 травня 2021 року відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку позивача за новою довідкою № ХР17798, у зв`язку із відсутністю підстав для проведення такого (а.с.10).
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) ст. 63 якого встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 18 статті 43 Закону № 2262-XII у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Згідно з частиною 3 статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок № 45), встановлено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 березня 2018 року та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», відповідно до частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у первинній редакції постановлено: перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
При цьому, пункт 2 вказаної Постанови передбачав поетапність виплат підвищення перерахованої пенсії, а саме: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Пунктом 6 зазначеної Постанови внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, пункт 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 викладено у такій редакції: під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Проте, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45.
При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі № 826/3858/18, Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2019 року, серед іншого вказав на те, що системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вказує на те, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати порядок перерахунку пенсії не є тотожним та не визначає право встановлювати відстрочку або розстрочку виплати пенсії, тобто змінювати часові межі виплати.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Отже, із набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, тому позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у рішенні від 06 серпня 2019 року у справі № 160/3586/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року, а також у рішенні Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у справі №160/8324/19, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24 червня 2020 року.
Водночас, алгоритм дій, який повинно вчинити, зокрема Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови №103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджено Постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, (далі - Порядок №3-1) відповідно до пункту 4 якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.
Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ. При цьому перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, висловленим у постановах від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а, від 15 липня 2020 року у справі № 520/3360/19, від 02 грудня 2020 року справа № 338/1296/16-а.
Отже, право позивача на перерахунок пенсії з 05 березня 2019 року є беззаперечним, а передумовою для проведення перерахунку є оформлення довідки № ХР17798, яка містить інформацію про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 за відповідною (аналогічною) посадою, яку обіймав позивач на день звільнення зі служби, та окрім посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, містить інформацію щодо розмірів надбавки за особливості проходження служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, доплати за оперативно-розшукову діяльність, премії.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону.
Згідно з частиною 2 статті 51 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
За встановлених обставин, колегія суддів вважає безпідставними покликання скаржника на не прийняття нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», після 05 березня 2019 року та не передбачення чинним законодавством індивідуального перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-XII за заявою особи та згідно з долученою довідкою про розмір грошового забезпечення, як на підставу відмови у задоволенні заяви позивача.
Щодо аргументів скаржника про те, що суд першої інстанції, не будучи впевненим у достовірності викладених у довідці № ХР17798 даних, фактично перебрав на себе дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду шляхом зобов`язання останнього без перевірки коректності вказаних в довідці складових грошового забезпечення здійснити перерахунок пенсії позивача, то такі, на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки затверджений Порядком № 3-1 алгоритм дій щодо подання документів для проведення перерахунків раніше призначених пенсій, виготовлення відповідних довідок із зазначенням у них змін розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій відносить до компетенції уповноважених структурних підрозділів, яким в межах спірних правовідносин є Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, якою і підготовано довідку № ХР17798. Тоді як скаржник, як орган, що призначає пенсії, здійснює перерахунок пенсії на підставі поданих документів та не наділений компетенцією ставити під сумнів коректність вказаних в довідці складових грошового забезпечення.
Відповідач, зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що визнання нечинними в подальшому пунктів 1, 2 Постанови №103 судовими рішеннями, не може мати наслідком зобов`язання відповідача до вчинення певних дій щодо повторного проведення перерахунку пенсії позивача, та те, що визнання протиправним та нечинними змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не зумовлює автоматичне відновлення дії попередньої редакції норм Порядку № 45, фактично не погоджується з висновками Верховного Суду у зразковій справі та ставить під сумнів зроблені висновки у рішенні Верховного Суду та Постанові Великої Палати Верховного Суду щодо чинності та застосування Порядку № 45 та наявності права у пенсіонерів, що отримують пенсію за вислугу років, на перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року.
Крім того, Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19 було надано оцінку зазначеним доводам та зроблено висновок про їх необґрунтованість.
Щодо доводів скаржника, що суд першої інстанції не вжив вичерпних заходів щодо витребування усіх необхідних доказів та фактично вирішив справу на підставі недопустимих доказів (не з`ясував, чи позивач взагалі звертався із заявою встановленого зразка до пенсійного органу; чи подавалась довідка позивачем особисто; чи є рішення пенсійного органу про відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивачу), то колегія суддів зазначає наступне.
Підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте КМУ, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ, що передбачено статтею 63 Закону № 2262-ХІІ.
Як слідує з матеріалів справи, довідка була підготовлена і надіслана Закарпатським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки відповідачу, однак листом відповідача на звернення позивача, повідомлено про те, що підстав для перерахунку його пенсії не має. 
Таким чином, дані обставини спростовують посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не вжито вичерпних заходів щодо витребування усіх необхідних доказів та що справу вирішено на підставі недопустимих доказів.
Щодо покликання скаржника на втручання суду у дискреційні повноваження, то колегія суддів вважає такі необґрунтованими, з огляду на наступне.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
За приписами пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.
Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
КАС є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій є Закон № 2262-ХІІ.
Згідно з частиною третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
У ході розгляду справи встановлено, що перерахунок розміру пенсії позивачу у зв`язку з набуттям законної сили Судовим рішенням, не проведений саме з вини державних органів, на яких покладено обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу. Тому, право позивача щодо перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ.
У розрізі викладеного, колегія суддів вважає покликання ГУПФ на пропуск позивачем строку на звернення до суду з цим позовом неприйнятним, оскільки не існує строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, тому шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений частиною другою статті 122 КАС у цьому випадку не застосовується.
Більше того, такий строк не пропущений, оскільки він обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, в даній ситуації його слід обчислювати з моменту надання відповіді у листі, яким ГУПФ відмовило у проведенні перерахунку пенсії, тобто з 13 травня 2021 року.
Колегія суддів також враховує положення Висновку №   11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №   65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №   63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №   4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд – 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 260/2190/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. Я. Качмар 	
Повне судове рішення складено 19 жовтня 2021 року.