Ухвала
15 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 299/3072/17
провадження № 61-18251ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2021 року у справі 
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 
про поділ спільного майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом 
до ОСОБА_2 , в якому просив: визнати житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 90,4 кв. м, житловою площею 39,9 кв. м; визнати за позивачем одну теплицю вартістю 25 000 грн, а іншу залишити відповідачці.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області 
від 28 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнано 
за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 90,4 кв. м, житловою площею 39,9 кв. м. 
У задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Виноградівського районного суду від 28 лютого 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку з надвірними спорудами об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.
04 листопада 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2021 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що оскаржену постанову суду апеляційної інстанції було отримано ним 06 жовтня 2021 року, 
що підтверджується конвертом Закарпатського апеляційного суду.
Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною, 
строк на касаційне оскарження на підставі частини другої 
статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, 
оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судові рішення у цій категорії справ не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що касаційне провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції, 
а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження 
є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності 
й стабільності у цивільних правовідносинах.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Оскільки вартість будинку складає 302 508 грн, а теплиці - 25 000 грн, 
ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 270, 00 грн х 250 = 567 500, 00 грн).
Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, 
які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. При цьому враховано ціну позову, зміст правовідносин сторін, значення результату розгляду справи для сторін 
та суспільства, а також висновки суду апеляційної інстанції про відмову 
у задоволенні позову. 
Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу 
на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду 
від 06 травня 2021 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 06 травня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду 
від 06 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, 
яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович