Ухвала
06 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 191/2617/19
провадження № 61-5146св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання положень договорів недійсними, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення  Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 25 лютого 2021 року та за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Костюк Тетяни Василівни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року,  у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги відмовлено.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання положень договорів недійсними задоволено.
Визнано недійсним пункт 4.9 договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26 лютого 2016 року, 
а саме: «4.9. У випадку дострокового розірвання даного Договору 
з ініціативи Замовника (відкладальна обставина ст. 212 ЦК України) Замовник відповідно до умов цього договору сплачує Адвокату (одноразово) грошову суму у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн».
Визнано недійсним пункт 4.9 договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 квітня 2016 року, 
а саме: «4.9. У випадку дострокового розірвання даного Договору 
з ініціативи Замовника (відкладальна обставина ст. 212 ЦК України) Замовник відповідно до умов цього договору сплачує Адвокату (одноразово) грошову суму у розмірі 200 000,00 (двісті тисяч) грн».
Визнано недійсним пункт 2.3.4. договору про надання правової допомоги укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26 лютого 2016 року, 
а саме: « 2.3.4. Замовник погоджується, що він не має права звертатись про надання правової допомоги до іншого адвоката (адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро) з питань, що так чи інакше стосується виконання цього Договору, пов`язаних з його виконанням його Доручень до повного розірвання Замовником з Адвокатом цього Договору».
Визнано недійсним пункт 2.3.4. договору про надання правової допомоги укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 квітня 2016 року, 
а саме: « 2.3.4. Замовник погоджується, що він не має права звертатись про надання правової допомоги до іншого адвоката (адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро) з питань, що так чи інакше стосується виконання цього Договору, пов`язаних з його виконанням його Доручень до повного розірвання Замовником з Адвокатом цього Договору».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 25 000,00 грн.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання положень договорів недійсними.
26 березня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року (надійшла до суду 29 березня 2021 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги до ОСОБА_2 
у повному обсязі, а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити 
у повному обсязі.
Підставами касаційного оскарження рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права 
у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду 
у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 
2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), 
від 07 серпня 2019 року у справі № 496/1561/16-ц (провадження 
№ 61-10850сво19), від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18), та у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18).
Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
19 липня 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
19 липня 2021 року до Верховного Суду вперше надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Костюк Т. В. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Костюк Т. В. на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року повернуто заявнику у зв`язку з тим, що касаційна скарга була не підписана особою, яка її подала.
22 липня 2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Костюк Т. В. засобами поштового зв`язку вдруге звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року (надійшла до суду 26 липня 2021 року), вякій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.
Підставами касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права 
у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду 
від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження 
№ К/9901/27657/20).
Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Костюк Т. В.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання положень договорів недійсними, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення  Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року та 
за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Костюк Тетяни Василівни на ухвалу Дніпровського апеляційного суду 
від 17 червня 2021 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:     	Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Д. Д. Луспеник