УХВАЛА

02 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/1751/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Бакуліна С. В., Кролевець О. А., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва
у складі судді Спичака О. М.
від 23.06.2021 та
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Мартюк А. І., Алданова С. О., Зубець Л. П.
від 22.09.2021

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Україна"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін"
про стягнення 552 480,35 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МПС Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін" про стягнення забезпечувального платежу у розмірі 552 480,35 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 року у справі №910/1751/21 у позові відмовлено.

Постановою від 22.09.2021 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 у справі № 910/1751/21.

12 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МПС Україна" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/1751/21.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Україна", Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне. 

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення 552 480,35 грн, що менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на момент подання позовної заяви (1 135 000,00 грн).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "МПС Україна" зазначає, що, на його думку, наявні підстави касаційного оскарження судових рішень у справі, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбачені підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, скаржник зауважує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не зазначаючи якого саме питання права та для формування саме якої практики. Виняткове значення вказаної справи скаржник обґрунтовує тим, що через запровадження на всій території України карантинних (обмежувальних) заходів його прибутки значно зменшились і в умовах сьогоденної кризи Товариство з обмеженою відповідальністю "МПС Україна" поставлено на межу банкрутства, тощо.

Поряд із цим, Суд звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики (пункт 4).
Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

При цьому, фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Водночас, саме лише посилання скаржника на наявність такої обставини, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування. 

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Україна" щодо винятковості цієї справи для нього, також Судом не приймаються до уваги, оскільки по суті вони обґрунтовані викладенням обставин справи, власним баченням у питанні застосування правових норм та незгодою з прийнятими судовими рішеннями в цілому, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності".

При цьому тягар доказування наявності випадків, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Україна" не містить належних обґрунтувань для відкриття касаційного провадження, передбачених підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального України, а отже відсутні підстави для перегляду в касаційному порядку справи з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/1751/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МПС Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2021.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами на 7 аркушах (в тому числі платіжне доручення № 14281 від 12.11.2021 про сплату 8 287,21 грн). Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                      Н. М. Губенко

Судді                                                                                                  С. В. Бакуліна

                                                                                                                   О. А. Кролевець