Єдиний унікальний номер 233/2672/21 
Номер провадження 22-ц/804/3094/21        

Єдиний унікальний номер 233/2672/21                                   Головуючий у 1 інстанції Мартиненко В.С.
Номер провадження 22-ц/804/3094/21                                                                         Доповідач Агєєв О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року                                                                                                         м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді доповідача                                                        Агєєва О.В.,
суддів:                                                  Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 233/2672/21 за позовом № 233/2672/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, про визнання права власності, з апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2021 року -
ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, про визнання права власності. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що між ним та ТОВ «Автоприват» 19.11.2012 було укладено договір лізингу, за умовами якого лізингоодержувач ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати на користь ТОВ «Автоприват» щомісячні платежі протягом 60 місяців в рахунок придбання вказаного транспортного засобу, який належав даному товариству. Обслуговування договору та контроль за здійсненням платежів здійснювалося АТ КБ «ПриватБанк», своєю чергою позивач повністю сплатив вартість транспортного засобу. Проте право власності за позивачем на транспортний засіб зареєстровано не було, оскільки згодом ТОВ «Автоприват» було припинено.
У зв`язку з зазначеним ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на транспортний засіб марки HYUNDAI, модель GETZ, тип: легковий, хетчбек, номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску: 2007, дата реєстрації: 14.12.2012.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2021 року позовні вимоги було задоволено, визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки HYUNDAI, модель GETZ, тип: легковий, хетчбек-В, номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску: 2007, дата реєстрації: 14.12.2012. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідач, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та на неповне дослідження обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати. відмовивши у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» не є стороною (лізингодавцем) укладеного з ОСОБА_1 договору фінансового лізингу DO00A!0000401780 від 19.11.2012, не є кінцевим отримувачем грошових коштів, які позивач сплачував за договором, оскільки банком лише здійснювалося обслуговування договору та контроль за здійсненням платежів на транзитному рахунку згідно п.14.1.6 договору, яким встановлено, що зарахування лізингових платежів мало здійснюватися на транзитний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування на рахунок ТОВ «Автоприват». Згідно відомостей, наданих Територіальним сервісним центром №1442 Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області спірний автомобіль належить ТОВ «Автоприват».. АТ КБ «ПриватБанк» ніколи не було власником транспортного засобу, який ОСОБА_2 отримав у лізинг, відтак не має перед позивачем жодних обов`язків щодо передачі зазначеного транспортного засобу, або вчинення дій щодо перереєстрації права власності на нього. За таких обставин АТ КБ «ПриватБанк» не є належним відповідачем у справі, як на момент подачі позову, так і на теперішній час, у АТ КБ «ПриватБанк» немає повноважень представника ТОВ «Автоприват», і він не є його правонаступником. Крім того, судом не встановлено, чи були АТ КБ «ПриватБанк» порушені, не визнані чи оспорені права позивача, та на сьогоднішній день спірний транспортний засіб не реалізовано, він знаходиться у володінні та користування позивача.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі складає 71500 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 19 листопада 2012 року ОСОБА_1 та ТОВ «Автоприват» уклали договір фінансового лізингу №DO00A!0000401780, відповідно до умов якого лізингодавець ТОВ «Автоприват» передав лізингоодержувачу ОСОБА_1 в лізинг з метою особистого використання автомобіль марки HYUNDAI, модель GETZ, хетчбек, номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску: 2007, а лізингоодержувач зобов`язався протягом 60 місяців з моменту підписання договору сплачувати у період з 10 по 15 число кожного місяця щомісячні платежі в розмірі 1830,52 грн, що включають платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно з додатком 2 (графік лізингових платежів), відсотки за користування предметом лізингу в розмірі згідно з додатком 2, якщо інше не зазначено в Умовах і Правилах надання банківських послуг; комісія за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу в розмірі згідно з додатком 2, якщо інше не зазначено в Умовах і Правилах надання банківських послуг, та відшкодовувати лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що пов`язані з виконанням договору, та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць. Платежі вносяться на транзитний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування на рахунок ТОВ «Автоприват».
Згідно з додатком 2 (графік лізингових платежів) вартість предмета лізингу, яку має відшкодувати ОСОБА_1 шляхом здійснення щомісячних платежів – 71500 грн, день внесення останнього щомісячного платежу - 15.12.2017; згідно з додатком 1 (специфікація та акт приймання – передачі) вартість автомобіля, що передається 71500 грн, 18.12.2012 ОСОБА_1 був переданий вказаний автомобіль.
Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.07.2021 між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» була укладена кредитна угода DO00A!0000401780 від 19.11.2012, станом на 02.07.2021 по кредиту заборгованості немає, дата закриття угоди 18.06.2014.
Відповідно до відомостей наданих Територіальним сервісним центром № 1442 Регіонального сервісного центру МВС України в Донецькій області транспортний засіб марки HYUNDAI, модель GETZ, тип: легковий, хетчбек, номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску: 2007, дата реєстрації: 14.12.2012, належить ТОВ «Автоприват».
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Автоприват», ЄДРПОУ 33183599, припинено з 11.08.2016 на підставі судового рішення про припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом від 02.08.2016 №904/8593/13 Господарського суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області  від 02.08.2016 у справі № 904/8593/13 за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про банкрутство ТОВ «Автоприват» затверджено звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоприват», м. Дніпропетровськ від 21.07.16 р. про оплату послуг та відшкодування витрат при здійснені банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоприват», м. Дніпропетровськ; затверджено розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ «Автоприват» за період з 15.05.2014 по 20.07.2016 в сумі 1 374 521, 57 грн, з яких 133 384,51 грн основної винагороди та 1 241 137,06 грн витрат; затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора з обмеженою відповідальністю «Автоприват», м. Дніпропетровськ; ліквідовано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю «Автоприват», м. Дніпропетровськ (ЄДРПОУ 33183599); провадження у справі припинено.
В ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 02.08.2016 у справі № 904/8593/13 зазначено, що згідно з листом Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Дніпропетровськ та Солом`янського району №1 за ТОВ «Автоприват» зареєстровані транспортні засоби та ліквідатор надав докази реалізації цього майна.
Також вказаною ухвалою суду було встановлено, що в ході здійснення ліквідаційної процедури встановлена та підтверджена кредиторська заборгованість перед кредиторами: ПАТ КБ «ПриватБанк» 7409,00грн. - 1 черга задоволення, 133 384,51грн. - 1 черга задоволення, 459 553 908,71грн. - 4 черга задоволення, 54 528 847,95грн. - 6 черга задоволення; ТОВ «Приват Комплект» 1147,00грн. - 1 черга задоволення, 8940,32грн. - 4 черга задоволення; ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» 1147,00грн. - 1 черга задоволення, 345 429,29грн. - 4 черга задоволення; ТОВ «ІММЕ» 1147,00грн. - 1 черга задоволення, 17491,84грн. - 4 черга задоволення; ПАТ КБ «ПриватБанк» 78 331 444,55грн. - вимоги забезпечені заставою.
В ході ліквідаційної процедури були погашені наступні вимоги кредиторів: ПАТ КБ «ПриватБанк» 140 793,51грн. - 1 черга задоволення, 20 011 454,73грн. - 4 черга задоволення, 58 543,72грн. - вимоги забезпечені заставою; ТОВ «Приват Комплект» 1147,00грн. - 1 черга задоволення, 332,65грн. - 4 черга задоволення; ТОВ «Товариство освіти ім. М.С. Грушевського» 1147,00грн. - 1 черга задоволення, 12 852,73грн. - 4 черга задоволення; ТОВ «ІММЕ» 1147,00грн. - 1 черга задоволення, 650,84грн. - 4 черга задоволення.
Загальна сума кредиторських вимог склала 592 930 297,17грн., в ході ліквідаційної процедури було погашено грошових вимог на суму 20 228 069,18грн. 
Вимоги кредиторів на суму 572 702 228,00грн. залишилися непогашеними у зв`язку з відсутністю майна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «Приватбанк», як кредитор ТОВ «Автоприват», вимоги якого в процесі ліквідації у справі про банкрутство ТОВТ «Автоприват» не були задоволені в повному обсязі, в тому числі, з невстановлених обставин за рахунок спірного автомобіля, та водночас, як кредитор ОСОБА_1 за його зобов`язаннями перед ТОВ «Автоприват», є належним відповідачем у справі. При цьому оскільки встановлено, що ОСОБА_1 сплатив в повному обсязі всі необхідні платежі суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ч. 2 ст. 694 ЦК України має право вимагати передання йому у власність оплаченого товару.

Однак апеляційний суд не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.
Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання (частина перша статті 196 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.
Згідно з положеннями частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема: вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Предметом спору у справі, яка переглядається, є визнання права власності на автомобіль HYUNDAI, модель GETZ, тип: легковий, хетчбек-В, номер шасі (кузову, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску: 2007, дата реєстрації: 14.12.2012.

Правовою підставою позову ОСОБА_1 вказав неможливість оформлення документів про право власності та транспортний засіб у зв`язку із ліквідацією ТОВ «Автоприват».

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду Цивільного Кодексу України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15,від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15.
Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Аналогічні висновки висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) згідно якого встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як встановлено судом та свідчать матеріали справи, сторонами договору фінансового лізингу є лізингодавець ТОВ «Автоприват» та лізингоодержувач Фольварчук В.М.
АТ КБ «Приватбанк» не був та не є стороною вищевказаного договору фінансового лізингу, не є правонаступником ТОВ «Автоприват», та не є власником транспортного засобу, який є предметом спору, а тому не має перед позивачем жодних зобов`язань, тобто не є належним відповідачем у справі.

Згідно з ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
При цьому визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача, проте перевірка належності відповідача до цього спору є обов`язком суду.  Отже, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові КЦС ВС від 01.12.2021 у справі № 635/5477/18.
Позивач таким правом не скористався, а суд першої інстанції не сприяв учасникам процесу в реалізації ними їхніх процесуальних прав та  не використав усіх наданих суду процесуальних можливостей для вирішення справи, не  визначив суб`єктний склад правовідносин та не залучив належного відповідача до участі по справі.

Апеляційний суд зазначає, що заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, отже, на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані.
Зазначене не перешкоджає позивачу звернутися до суду з відповідним позовом до належних відповідачів.

У зв`язку з порушенням судом норм процесуального права, колегія суддів не дає правової оцінки обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що позивач заявляв вимогу про визнання права власності на автомобіль, оскільки виконав свої зобов`язання за договором лізингу, сплативши вартість автомобілю. З матеріалів справи також вбачається, що дата закриття кредитної угоди №DO00A!0000401780 від 19.11.12р. у зв`язку з погашенням – 18.06.14р. (а.с.19). Дата запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення юридичної особи ТОВ «Автоприват» - 11.08.16р. (а.с.21). Тобто позивач більш ніж два роки до припинення юридичної особи ТОВ «Автоприват» після виконання, як він зазначає в позові, умов договору лізингу, не вирішував питання пов`язані з наслідками виконання ним договору в частині оформлення своїх прав на спірний автомобіль з невідомих причин. 

Отже, колегія суддів знаходить апеляційну скаргу в частині порушення норми процесуального права обґрунтованою, оскільки позов було заявлено до неналежного відповідача у справі, тому згідно вимог п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України
Задовольняючі апеляційну скаргу частково, апеляційний суд, з урахуванням ставок судового збору, вимог ст.141 ЦПК України, та того, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає за необхідне компенсувати відповідачу АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 1362 грн.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову у якій менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 вересня 2021 року скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області про визнання права власності – відмовити.
Компенсувати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1362  (тисяча триста шістдесят дві) грн. за рахунок Держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: