Ухвала
 
18 жовтня 2021року
м. Київ
справа № 750/7135/17
провадження № 51 – 4914 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 лютого 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 12 липня 
2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017270010002004,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушив питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів пунктів 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування цих вимог із зазначенням того, 
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої                та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати                              й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, а тому не має повноважень перевіряти відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту дослідження доказів судом першої інстанції.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). 
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Так, захисник порушує питання про зміну вироку Деснянського районного суду 
м. Чернігова від 23 лютого 2021 року та ухвали Полтавського апеляційного суду від 12 липня 2021 року із закриттям кримінального провадження у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, вважаючи оскаржувані судові рішення такими, що ухвалені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, захисник, серед іншого, в обґрунтування своєї позиції фактично виражає свою незгоду з наданою судами оцінкою доказам та по суті заперечує правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження (ст. 411 КПК), що в силу статей 433, 
438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, у ст. 284 КПК визначено виключний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Проте, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, захисник взагалі не наводить таких підстав.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Також, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга не містить чітких вимог 
до суду касаційної інстанції, викладених у відповідності з положеннями ст. 436 КПК. Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, 
а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Захисник порушує питання про зміну вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду із закриттям кримінального провадження, що не відповідає положенням 
ст. 436 КПК, оскільки суд касаційної інстанції вправі закрити кримінальне провадження лише у разі скасування оскаржуваних судових рішень.
Крім того, захисник просить застосувати до засудженої положення ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та одночасно закрити кримінальне провадження, що суперечить одне одному, оскільки закриття кримінального провадження унеможливлює застосування ЗУ «Про амністію».
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПКу разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху 
і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                        ОСОБА_3