ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/16271/20                 Головуючий суддя І інстанції Єрмак Н. В.
Провадження № 33/818/628/21         Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПО С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
 
/ по справі про адміністративне правопорушення /

29 вересня 2021 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Донця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Донця А.А. на постанову Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,-
в с т а н о в и в :
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.
       Постановою встановлено, що 05.10.2020р. о 07-00 год.  ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 в м.Харкові на вул. Веринській, 12, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями  ОСОБА_1  порушив п. 2.5 ПДР України та здійснив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
        Захисник ОСОБА_1 – адвокат Донець А.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та провадження у справі закрити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства. Вважає, що  під час складання адміністративного матеріалу, працівники поліції провели формальний розгляд справи, не зважаючи на обставини, про які наголошував ОСОБА_1  та склали протокол та додатки до нього з недоліками. Крім того  зазначає, що  відео не містить відомостей, що йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Крім того, поліцейським було порушено інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також посилається на те, що ОСОБА_1 не отримував направлення на огляд водія у заклад охорони здоров`я та матеріали справи не містять направлення, а тому відомостей, що такий документ взагалі складався на місці зупинки немає, що також є порушенням. Стверджує, що ОСОБА_1 звернувся із заявою до КЗОЗ «ХОБСМЕ» та отримав висновок фахівця з питань судово-медичної токсикології №16/19-С від 05.10.2020 де у висновку зазначено про те, що при судово-токсикологічному дослідженні сечі ОСОБА_1 метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутіловий, ізоаміловий спирти не виявлено. Отже вважає, що ОСОБА_1 пройшовши огляд, виконав вимогу, передбачену ДПР України та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника- адвоката Донця А.А., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.         При цьому належить врахувати те, що оспорюючи висновки суду першої інстанції, апелянт не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків.
З огляду на це, переглядаючи        оскаржувану        судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної         інстанції не знайшов        підстав для її задоволення.
       Зокрема, визнаючи         ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції послався на докази, а саме на відомості, які містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 № 276307 від 05.10.2020р.; даних відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського, на якому зафіксовано відмову  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я; письмових поясненнях свідків, в присутності яких  ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 05.10.2020 р. о 07-00 год.  ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 в м. Харкові на вул. Веринській, 12, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.
       Ці обставини вочевидь обумовлювали вимогу працівників поліції, які їх виявили, згідно п. 2.5 ПДР України, запропонувати водію пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, виходячи зі специфіки дослідження, що, в свою чергу, унеможливлювало проведення такого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис.
При цьому належить врахувати, що в протоколі про адміністративне правопорушення в графі для надання пояснень ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від дачі пояснень, відпровідно до вимог ст. 63 Конституції України. 
Таким чином, ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не висловив будь-яких зауважень щодо його змісту, зокрема, не висловив заперечень відносно його складання, на його думку, з недоліками.
Поряд з цим, належить взяти до уваги, що незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, цей протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чиним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.
Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
 За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, вказані в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,  яких було залучено працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до яких вбачається, що 05.10.2020 року ОСОБА_1 в їх присутності від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я відмовився. Також в їх присутності ОСОБА_1 був попереджений про відповідальність за таку відмову. (а.с.2,3).
Сумнівів у зацікавленості чи упередженості вказаних свідків немає, пояснення отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами, засвідчені їхніми власноручними підписами. При цьому відсутні відомості про те, що з певних причин вони надавали працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ними засвідчено під примусом.
Для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду судом апеляційної інстанції шляхом направлення судових повісток викликались вищевказані свідки для надання особистих пояснень, але останні не з`явились за судовим викликом. Відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не з`явилися до поштового відділення для отримання судових повісток в судове засідання, призначене на 29.09.2021 року на 13.30 год. (а.с. 83, 84). 
Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості примусово доставити свідків в судове засідання, а тому відповідно до вимог чинного КУпАП, виконав усі можливі дії для виклику свідків в судове засідання.
       Крім того, дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, вбачається, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб Daewoo Lanos під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з цим водієм працівниками поліції було запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер або в закладі охорони здоров`я, але останній відмовився (а.с. 6).
Аналізуючи відомості цих відеозаписів, апеляційний суд дійшов висновку, що працівники поліції діяли відповідно до вимог ст. 266, тобто виявивши ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки з використанням газоаналізатору Драгер або пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився у присутності двох свідків. 
За таких обставин, апеляційний суд ставиться критично до доводів апеляційної скарги про те, що відеозапис не містить відомостей, про те, що йому пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки зазначені обставини об`єктивно вбачаються з відомостей цього відеозапису. 
ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі також посилається на те, що він не отримував направлення на огляд водія у заклад охорони здоров`я та матеріали справи не містять направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а тому відомостей, що такий документ взагалі складався на місці зупинки немає, що також вважає порушенням. 
 
Однак, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, а саме тому направлення працівником поліції і не виписувалось.
Отже, такі твердження апелянта суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту для уникнення відповідальності.
Таким чином, працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №276307 від 05.10.2020 року за невиконання ОСОБА_1  вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» та у закладі охорони здоров`я.
       Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити та закрити провадження по справі. Пояснив, що він працює таксистом і коли він їхав на заказ, його зупинили працівники поліції, він припаркувався на обочині. Підійшов працівник поліції і перед тим, як відчинити вікно, він одягнув маску. Працівники поліції почали насміхатися з того, що він в масці. Потім попросили пред`явити документи, він пред`явив з додатку «Дія», а потім працівник поліції попросив дихнути йому в обличчя, він дихнув. Інший працівник поліції запитав чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, на що він відмовився, оскільки розцінив їх дії неправомірними, у зв`язку з тим, що за час їхнього спілкування працівники поліції задавали йому дивні питання. Відмовився від також він і від проходження огляду в медичному закладі, оскільки хотів самостійно поїхати та здати аналіз. Пояснив, що звернувся із заявою до КЗОЗ «ХОБСМЕ» та отримав висновок фахівця в якому зазначено про відсутність спиртів у сечі. Отже вважає, що він пройшовши огляд, виконав вимогу, передбачену ДПР України та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Вважає дії працівників поліції незаконними і неправомірними, однак він їх дії чи бездіяльність в будь-який спосіб починаючи з 05.10.2020 по теперішній час не оскаржував, з позовом в порядку КАС України не звертався. 
Захисник ОСОБА_1 – адвоката Донець А.А. в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити та пояснив, що 05.102.2020 року о 07.20 год. тим же самим екіпажем було скалдено протокол про адміністративне правопорушення стовоно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАп і тільки після цього його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, після чого ОСОБА_1 самостійно поїхав до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, отже цей час він витратив не навмисно. Про те, що ОСОБА_1 звертався до медичної установи на вул. Шевченка,26 підтвердити не можуть, з цього приводу відео відсутнє. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він на законних підставах відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Доводи ОСОБА_1 та його захисника про те, що ОСОБА_1 отримав висновок фахівця з питань судово-медичної токсикології №16/19-С від 05.10.2020, звернувшись із власною заявою до КЗОЗ «ХОБСМЕ» у зв`язку з чим вважає, що пройшовши огляд, виконав вимогу, передбачену ДПР України та Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не спростовують висновків суду щодо наявності в його діях складу вказаного вище адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності не за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на такий стан.
Відповідно до розділу І п.6. Інструкції №1452/735 - огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Як вбачається з висновку №16/19-С/20 від 05.10.2020 р., який складений о 09 год. 15 хв. лікарем ОСОБА_4 КЗОЗ ХОБСМЕ, ОСОБА_1 звернувся за оглядом за власною заявою, що суперечить вимогам інструкції, так як огляд мав проводиться в присутності поліцейського.
       Таким чином, працівниками поліції не порушено порядку огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, відповідно до ч.2 ст. 266 КпАП України.
       Отже доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містятьїх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Поряд з цим, належить врахувати те, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
 
Крім того, статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
       Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя.
       Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.
       З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
       Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини протии безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
       Аналізуючи відомості, що є наявними в цьому провадженні про послідовність дій, стосовно події, що зафіксована у протоколі вбачається, що 05.10.2020р. о 07-00 год.  ОСОБА_1 , керував автомобілем марки Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 в м.Харкові на вул. Веринській, 12, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, що повністю відповідає вимогам ст. 266 КУпАП та положенням вище наведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
       Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
       Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
       Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціспроти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 КонституціїУкраїни, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
       Апеляційний суд дійшов висновку, що визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, які походять з різних джерел, але узгоджуються між собою, та надав ним належну правову оцінку.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто його за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, отже посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними, а тому, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – адвоката Донця А.А.  залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                     С.К. Шабельніков