ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року	Львів	Справа № 140/10360/20 пров. № А/857/14305/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Сеника Р. П.;
за участю секретаря судового засідання   – Максим Х. Б.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу    ОСОБА_1   на рішення  Волинського  окружного адміністративного суду від  05 жовтня 2020  року у справі № 140/10360/20 (головуючий суддя Денисюк Р. С., м. Львів) за позовом  Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

15 липня  2020 року Волинським  окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву  Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу в розмірі 236559,71 грн.
Рішенням Волинського   окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2020 року позов задоволено.  Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави податковий борг в розмірі 236559,71 грн.  
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивачем   – ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення   та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Волинській області  відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянтом наголошено, що  податкові повідомлення - рішення від 10 жовтня 2019 року №276914-5233-0306, №276915-5233-0306, №276916-5233-0306 та податкова вимога від 17 грудня 2019 року №280523-52 оскаржено ним до Волинського окружного адміністративного суду, тому суму податкового боргу не підлягає стягненню.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2021 року зупинено  провадження у справі № 140/10360/20 за адміністративним позовом   Головного управління ДПС у Волинській  області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу до набрання законної сили   рішенням   справі   № 140/15137/20.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року поновлено провадження в справі № 140/10360/20.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін,  проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну  скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості по податках і платежах до бюджету за відповідачем рахується заборгованість з земельного податку з фізичних осіб, яка станом на 19.05.2020 складає 236559,71 грн. (а.с.7). Дана інформація також підтверджується інформацією про наявність/відсутність податкового боргу (а.с.6).
Податковий борг із земельного податку з фізичних осіб виник внаслідок несплати грошових зобов`язань, визначених ГУ ДПС у Волинській області згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 10.10.2019 № 276916-5233-0306 в сумі 45227,03 грн., від 10.10.2019 № 276915-5233-0306 в сумі 100657,73 грн. та від 10.10.2019 № 276914-5233-0306 в сумі 90728,33 грн. (а.с. 8). З врахуванням наявної переплати в сумі 53,38 грн. сума боргу по даному податку становить 236559,71 грн. 
ГУ ДПС у Волинській області зазначені податкові повідомлення-рішення надсилалися та були вручені відповідачу 15.10.2019, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 8 зворот).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій позивача  вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту  54.3  статті  54  цього  Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
За приписами підпункту  14.1.175  пункту  14.1  статті  14 ПК України  податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно пункту  59.1. статті  59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту  59.5. статті  59 ПК України  у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Щодо доводів апелянта про оскарження податкових повідомлень-рішень, то  встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 10 жовтня 2019 року №276914-5233-0306, №276915-5233-0306, №276916-5233-0306 та податкової вимоги від 17 грудня 2019 року №280523-52 відмовлено повністю. Дане рішення набрало законної сили 04 березня 2021 року (http://10.3.5.152/Review/94592155).
З метою погашення податкового боргу Головне управління ДПС у Волинській області, відповідно до вимог статті 59 ПК України сформувало податкову вимогу № 280523-52 від 17.12.2019, яка була надіслана у встановленому порядку за місцем проживання ОСОБА_1 (а.с.9). Доказів оскарження даної податкової вимоги або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надав.
Згідно з підпунктом  20.1.34  пункту  20.1  статті  20 ПК України  контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до пункту  95.1. статті  95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно пункту  95.2. статті  95 ПК України, стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пункту  87.11  статті  87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг, не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому суд  першої інстанції прийшов до вірного  висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.
Суд апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену  у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про    задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги  висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1      –  залишити без задоволення,  а рішення Волинського  окружного адміністративного суду від  05 жовтня      2020 року у справі №  140/10360/20  – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена у касаційному порядку,  виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом  подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення  повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Р. П. Сеник 	
Повне судове рішення складено 08 листопада 2021 року.