Єдиний унікальний номер 759/17154/21
Апеляційне провадження № 33/824/4440/2021

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
____________________________________________________________________
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
04 листопада 2021 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року, прийняту відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №326859 ОСОБА_1 25.07.2021 року о 10 год. 20 хв. керував автомобілем «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі М06-19 км. з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Свою незгоду з оскаржуваною постановою апелянт обґрунтовує насамперед тим, що працівниками поліції було вчинено декілька суттєвих порушень процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, які в свою чергу є підставами для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд погоджується із такими твердженнями апелянта з огляду на наступне:
З наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №326859 вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові останнього від проходження огляду на стан сп`яніння. Підставою для проведення огляду на стан сп`яніння стало те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння. 
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Цей огляд проводиться у закладі охорони здоров`я. У випадку проведення такого огляду поліцейські зобов`язані доставити особу до відповідного закладу охорони здоров`я.
Із наявних у матеріалах справи відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівником поліції декілька разів пропонувалося ОСОБА_1 проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній надав на це згоду. Після такої згоди працівник поліції зазначав, що у випадку, якщо вони поїдуть до медичного закладу, авто ОСОБА_1 буде евакуйовано на штраф майданчик, і той буде змушений сплатити вартість такої евакуації та зберігання автомобіля. На пропозицію ОСОБА_1 стосовного того, що автомобіль забере його дружина, працівник поліції відповів відмовою, хоча саме така процедура передбачена ч. 7 ст. 266 КУпАП. При цьому вказана процедура повторювалася декілька разів, у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції робилися перерва, аж поки ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду, що надало можливість його знайомому на підставі розписки забрати транспортний засіб. 
За таких умов апеляційний суд погоджується з версією апелянта щодо того, що відмова від проходження огляду була обумовлена саме тиском з боку працівників поліції та намаганням уникнення негативних наслідків (евакуації) авто, якими працівники поліції протиправно спонукали ОСОБА_1 до такої відмови.  Суд приходить до висновку про неможливість встановлення добровільності відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки його відмова викликана впливом зовнішніх чинників, а працівники поліції фактично спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння при наявності його волевиявлення на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. 
Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду («Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських, буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Оскільки у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, ним було вчинене внаслідок тиску працівника поліції, він із урахуванням зазначеної вище позиції ЄСПЛ, не може бути притягнутий до відповідальності за цією статтею.
Окремо звертає увагу суд і на те, що підставою для вимоги проходження медичного огляду в протоколі про адміністративне правопорушення була зазначена наявність у водія ряду зовнішніх ознак, зокрема виражене тремтіння пальців, неадекватність поведінки, неприродна блідість обличчя. В той же час в матеріалах справи наявні відеозаписи  з нагрудної камери працівників поліції, з яких наявність зазначених зовнішніх ознак у ОСОБА_1 не вбачається. 
Дослідивши вказані відеозаписи, апеляційний суд встановив, що у наведеній обстановці ОСОБА_1 поводився адекватно, усвідомлено, що відповідає нормальній поведінці особи, яка не перебуває ні у стані алкогольного, ні у стані наркотичного сп`яніння. Відсутнє на записах і фіксування у останнього тремтіння пальців рук, як і неприродної блідості обличчя. Мотиви, із яких поліцейський дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 зазначених ознак наркотичного сп`яніння, із матеріалів справи встановити неможливо.
Дані обставини залишились поза увагою судді суду першої інстанції, а тому постанова Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року  щодо ОСОБА_1 не може вважатися обґрунтованою і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 03 вересня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                             С.О. Журба