ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 665/1058/21 
Номер провадження 22ц / 819/1856/21 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого        Приходько Л.А. (суддя-доповідач)
суддів:                Базіль Л.В.,
Орловської Н.В.,
секретар                Юськів І.В.,

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заявник - ОСОБА_2 ,
заінтересована особа - Чаплинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Чаплинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 30 липня 2021 року у складі головуючого судді Пилипенко І.О.,

ВСТАНОВИВ:
13 липня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу та встановлення факту народження дитини.
На обґрунтування заяви зазначили, що 16 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який було зареєстровано відділом запису актів цивільного стану Балаклавського району управління запису актів цивільного стану уряду Севастополя, про що здійснено актовий запис №180. 
Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила своє прізвище на ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про укладення шлюбу органами окупаційної влади. З часу реєстрації шлюбу на території ТОТ АР Крим заявники проживають разом як чоловік та дружина.
Звернувшись до Чаплинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для поновлення актового запису про шлюб, заявникам було відмовлено у зв`язку з невідповідність поданих документів законодавству України.
Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також вказують, що проживаючи на ТОТ АР Крим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 ) в пологовому будинку АДРЕСА_1 народила дитину чоловічої статі. Оскільки дитина народилася на окупованій території, то відповідно свідоцтво про народження видане нелегітимними органами ТОТ АР Крим не створює жодних правових наслідків та в реєстрації народження на території України заявникам було відмовлено з мотивів невідповідності свідоцтва про народження вимогам національного законодавства.
Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнення заявлених вимог, заявники остаточно просили суд встановити факт реєстрації шлюбу та поновити актовий запис про шлюб укладений між ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження с. Новоіванівка Чорноморського району АР Крим, та ОСОБА_1 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження с. Красне Чорнухинського району Полтавської області, дата укладання шлюбу - 16 травня 2015 року, місце укладання шлюбу - Відділ Запису актів цивільного стану Балаклавського району Управління запису актів цивільного стану уряду Севастополя, актовий запис №180 від 16 травня 2015 року, прізвище після укладання шлюбу чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_3 , та встановити факт народження у них ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополі АР Крим дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 , від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України.
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 30 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволено.
Встановлено факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження с. Новоіванівка Чорноморського району АР Крим та ОСОБА_1 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження с. Красне Чорнухинського району Полтавської області, дата укладання шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце укладання шлюбу м. Севастополь, прізвище після укладання шлюбу чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_3 .
Встановлено факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 , від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України. Рішення підлягає негайному виконанню.
Задовольняючи вимоги в частині встановлення факту реєстрації шлюбу суд першої керувався тим, що заявники 16 травня 2015 року свідомо та добровільно, без будь-якого примусу, уклали шлюб, та отримали свідоцтво зразка законодавства Російської Федерації, а, оскільки документ про реєстрацію шлюбу складено органами окупаційної влади, та не створює юридичних прав і обов`язків на території інших держав (України зокрема) як офіційний, в контексті прецедентної практики ЄСПЛ та необхідність визначення походження дитини від батьків, що народження в шлюбі та дотримання в тому числі прав дитини, гарантованих конвенцією «Про права дитини», щодо права кожної дитини мати сім`ю та батьків.
В апеляційній скарзі Чаплинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження с. Новоіванівка Чорноморського району АР Крим та ОСОБА_1 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження с. Красне Чорнухинського району Полтавської області, дата укладання шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце укладання шлюбу м. Севастополь, прізвище після укладання шлюбу чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_3 , та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволені цих вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановлені оскаржуваного рішення суду, не врахував, що заявники будучи обізнаними про офіційне визнання території АРК з 20 лютого 2014 року тимчасово окуповано, 16 травня 2015 року свідомо та добровільно без будь якого примусу уклали шлюб знаючи про правові наслідки укладення шлюбу на тимчасово окупованій території, своїм правом про подачу заяви про реєстрацію шлюбу до будь-якого українського органу державної реєстрації актів цивільного стану за своїм вибором не скористалися, що на думку скаржника, свідчить про явне порушення законодавства України, при тому, що у заявників є наявні паспорти громадян України, які на даний час є чинними.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зазначивши, що рішення суду, на його думку, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалася.
Представник Чаплинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, направивши до суду апеляційної інстанції заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась.
Оскільки місцем реєстрації та місце проживання заявників ТОТ АР Крим, виклик ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судом здійснений відповідно до п.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до частин 1-4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині вирішення спору про встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь АР Крим дитини чоловічої статі - ОСОБА_4 , від матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, тому предметом апеляційного перегляду відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України є рішення суду в частині встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження с. Новоіванівка Чорноморського району АР Крим та ОСОБА_1 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження с. Красне Чорнухинського району Полтавської області, дата укладання шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце укладання шлюбу м. Севастополь, прізвище після укладання шлюбу чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_3 .
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 11 травня 2010 року Чорнухинським РВ ГУМВС України в Полтавській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України та зареєстрована по АДРЕСА_2 .
Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 16 січня 1999 року Чорноморським РВ ГУМВС України в АР Крим, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України та зареєстрований по АДРЕСА_3 .
Заочним рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 20 лютого 2014 року у справі №764/107/14-ц розірвала шлюб, який було зареєстровано 17 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
Як вбачається з доданої заявниками копії свідоцтва про укладення шлюбу, 16 травня 2015 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянкою Російської Федерації та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Російської Федерації, було укладено шлюб, зареєстрований відділом запису актів цивільного стану Балаклавського району Управління запису актів цивільного стану уряду Севастополя, про що видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 . 
Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3 .
Задовольняючи вимоги в частині встановлення факту реєстрації шлюбу суд першої керувався тим, що заявники 16 травня 2015 року свідомо та добровільно, без будь-якого примусу, уклали шлюб, та отримали свідоцтво зразка законодавства Російської Федерації, а, оскільки документ про реєстрацію шлюбу складено органами окупаційної влади, та не створює юридичних прав і обов`язків на території інших держав (України зокрема) як офіційний, в контексті прецедентної практики ЄСПЛ та необхідність визначення походження дитини від батьків, що народження в шлюбі та дотримання в тому числі прав дитини, гарантованих конвенцією «Про права дитини», щодо права кожної дитини мати сім`ю та батьків.
Відповідно до частини 3 статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.
Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до положень статті 315 ЦПК України судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення (пункт 4 частина 1 статті 315 ЦПК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Згідно роз`яснень пункту 10 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Суддя не вправі відмовити у прийнятті заяви чи закрити провадження у справі з тих підстав, що органами РАЦС відмовлено у відновленні запису про реєстрацію акта у зв`язку із відсутністю даного запису у книгах реєстрації відповідних записів, що збереглися.
У пункті 18 цієї постанови зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Аналіз змісту статті 315 ЦПК України та наведених роз`яснень дає підстави для висновку, що встановлення факту реєстрації шлюбу можливе виключно у випадку реєстрації такого шлюбу, здійсненої компетентним органом реєстрації актів цивільного стану України у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Встановлення юридичного факту реєстрації шлюбу органом іноземної держави, в тому числі на окупованій території цивільне процесуальне законодавство України не передбачає.
З матеріалів справи вбачається, що шлюб заявників був зареєстрований відповідним органом Російської Федерації, а шлюбу в Україні заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не укладали.
Згідно частин 1-2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до частин 1-2 Розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 грудня 2010 року № 3307/5) зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940 - для державної реєстрації шлюбу жінкою та чоловіком особисто подається заява про державну реєстрацію шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану за їх вибором.
Як передбачено частинами 2-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Таким чином, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 видане 16 травня 2015 року відділом запису актів цивільного стану Балаклавського району Управління запису актів цивільного стану уряду Севастополя, є недійсним на території України і не створює правових наслідків.
Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до пояснень Чаплинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заявникам відмовлено у встановленні факту реєстрації шлюбу у зв`язку із недійсністю поданих документів відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Вважають, що єдиною підставою для відновлення прав заявників є рішення про встановлення факту, що має юридичне значення у судовому порядку. Таке відновлення прав буде сприяти інтересам держави.
Згідно Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96).
За змістом статей 2,17,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» внаслідок збройної агресії Російської Федерації, визначено особливості діяльності державних органів в умовах режиму окупованої території, які застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Згідно статі 9 цього Закону України державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
До таких актів відноситься і свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16 травня 2015 року, оскільки воно видане органом Російської Федерації на тимчасово окупованій території, на якій органи державної влади, посадові та службові особи України не здійснюють свої повноваження, а відтак є недійсним і не створює правових наслідків, тобто є нікчемним, а відтак юридичний факт з цих підстав встановлений бути не може.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що фактично заявники мотивують свої вимоги про встановлення факту реєстрації шлюбу необхідністю підтвердити законність реєстрації ними шлюбу органом РФ, що суперечить наведеному вище Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності 27 квітня 2014 року. При цьому заявники взагалі не посилаються на наявність будь-яких перешкод чи неможливості реєстрації ними шлюбу на території України, яка не відноситься до окупованої, враховуючи запровадження, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року №502-р, з метою забезпечення реалізації громадянами права на шлюб та створення сприятливих умов для отримання фізичними особами адміністративних послуг у цій сфері, пілотного проекту щодо державної реєстрації шлюбу у скорочені строки за обраним заявниками місцем, зокрема, у м. Херсоні, м. Генічеську Херсонської області та у м. Новій Каховці Херсонської області.
Оскільки при вирішенні даного спору судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно досліджено обставини справи і висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту реєстрації шлюбу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про встановлення факт реєстрації шлюбу 16 травня 2015 року, місце укладання шлюбу м. Севастополь, прізвище після укладання шлюбу чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_3 .
В іншій частині рішення не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом на предмет його законності та обґрунтованості.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд    
       
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Чаплинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.
Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 30 липня 2021 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту реєстрації шлюбу скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.
У задоволені заяви про встановлення факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження с. Новоіванівка Чорноморського району АР Крим та ОСОБА_1 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження с. Красне Чорнухинського району Полтавської області, дата укладання шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце укладання шлюбу м. Севастополь, прізвище після укладання шлюбу чоловіка - ОСОБА_2 , дружини - ОСОБА_3 - відмовити.
В решті судове рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2021 року.

Головуючий                                                   Л.А. Приходько 

Судді:                                                  Л.В. Базіль

                                                                               Н.В. Орловська