ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/40/18	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Діброви Г.І.
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса – Кобєлєв О.О., довіреність   від 20.01.21;
від Національного Банку України, м. Київ – Каранфілова О.В., Розпорядження    № 421-ра,    дата видачі: 12.02.21;    
від Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», м. Одеса, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного Товариства «Імексбанк» Матвієнко Андрія Анатолійовича, м. Одеса - не з`явився;
від Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Хвиля», м.Одеса - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року про процесуальне правонаступництво, м. Одеса, суддя Цісельський О.В. повний текст ухвали складено та підписано 06.09.2021 року
у справі № 916/40/18
за заявою Національного Банку України, м. Київ про заміну сторони у справі №916/40/18, шляхом заміни стягувача його правонаступником, та видачу судових наказів від 20.08.2021 року (вх. №2-1067/21)
за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», м. Одеса, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного Товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича, м. Одеса
до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Хвиля», м.Одеса
відповідача – 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса
про визнання недійсним договору оренди та застосування наслідків недійсності правочину,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви та ухвали суду першої інстанції.

У серпні 2021 року Національний банк України, м. Київ звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. №2-1067/21) про заміну сторони у справі №916/40/18, шляхом заміни стягувача його правонаступником, та видачу судових наказів, в якій просив замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» у судових наказах №916/40/18 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Хвиля» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національного банку України про визнання недійсним договору оренди та застосування наслідків його недійсності, на його правонаступника – Національний банк України; видати судові накази у справі №916/40/18 на підставі ухваленого рішення Господарським судом Одеської області від 03.05.2018 року за результатами його перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду від 04.12.2018 року, в частині: - повернути приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м. кв., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а; - виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м. кв., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК".
У заяві про заміну стягувача його правонаступником, Національний банк України, м.Київ, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та неодноразово встановлені судами, зазначив, що 19.07.2021 року між ним та Акціонерним товариством "Імексбанк" було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.М. та зареєстровано в реєстрі за №2080.
А саме, заявник зауважив, що згідно п.1.1 договору про задоволення вимог іпотекодержателя, іпотекодержатель (Національний банк) частково, на суму 251 479 190 грн. задовольняє свої вимоги за кредитним договором про рефінансування від 26.11.2009 року №29, укладеним між Національним банком та Акціонерним товариством "Імексбанк", за рахунок предмета іпотеки згідно з іпотечним договором від 02.06.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю., зареєстрованим в реєстрі за №3289, та змін до нього, застосовуючи позасудове врегулювання у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зазначений в п. 1.2.
Також, як зазначив Національний Банк, згідно умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя, Національний банк, як іпотекодержатель, для часткового задоволення своїх вимог за договором про рефінансування від 26.11.2009 року №29 набув право власності на предмет іпотеки, який належав Акціонерному товариству «Імексбанк» як іпотекодавцю.
На переконання заявника, саме до Національного банку, як власника майна від акціонерного товариства "Імексбанк" перейшло право вимагати виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18, в частині: повернення Публічному акціонерному товариству «ІМЕКСБАНК» приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а; виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12- а.
Зважаючи на наведені вище обставини, заявник вважає, що у правовідносинах, які виникли на підставі Іпотечного договору, відбулася заміна сторони на правонаступника – Національний банк, який набув прав власності на спірні об`єкти нерухомості, а судові рішення у справі №916/40/18 Товариством з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент" залишаються не виконаними, а отже, наявні підстави для задоволення поданої ним заяви про заміну вибулого стягувача у даній справі.
Крім того у своїй заяві, обґрунтовуючи вимоги про видачу наказів, Національний банк України, м. Київ зазначає, що накази про виселення зі спірного нерухомого майна та повернення приміщень Акціонерне товариство "Імексбанк" не отримувало та до виконання не пред`являло.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі №916/40/18 (суддя Цісельський О.В.), заяву Національного банку України вх. № 2-1067/21 від 20.08.2021 року про заміну сторони виконавчого провадження по справі №916/40/18 – задоволено частково, здійснено процесуальне правонаступництво, замінено у судових наказах №916/40/18 щодо виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року позивача (вибулого стягувача) Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" на його правонаступника - Національний банк України, м. Київ; в решті вимог заяви відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за обставин, встановлених судами під час розгляду справи по суті, взявши до уваги, що заміна стягувача, тобто позивача у справі, його правонаступником в порядку ст.52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, суд дійшов висновку про необхідність заміни Акціонерного товариства "Імексбанк" його правонаступником Національним банком України, м. Київ.
При цьому, щодо вимоги Національного банку України про видачу судових наказів, суд першої інстанції зауважив, що відповідні накази було отримано представником позивача в приміщенні Господарського суду Одеської області 13.02.2019 року, у зв`язку з чим в цій частині подана заява задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м.Одеса з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі № 916/40/18 скасувати, у задоволенні заяви Національного банку України про заміну сторони у справі №916/40/18 шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу судових наказів відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник, посилаючись на обставини справи та Постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/3411/14,  зазначає, що питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при вирішенні цього питання повинен дослідити по суті обставини правонаступництва та не може обмежитися встановленням формальних умов застосування відповідного припису. 
При цьому, вказуючи на характер правовідносин, в яких перебували Акціонерне товариство "Імексбанк", м. Одеса та Товариство з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент", м. Одеса, апелянт зауважує, що згідно умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя від  19.07.2021 року Національний банк У країни, як іпотекодержатель, для часткового задоволення своїх вимог за договором про рефінансування від 26.11.2009 року №29 набув право власності на Предмет іпотеки, який належав Акціонерному товариству "Імексбанк" як іпотекодавцю, а отже, іпотека у даному випадку є припиненою та до спірних правовідносин з оренди у справі № 916/40/18 положення Закону України "Про іпотеку" та положення іпотечного договору № 3289 вже не можуть бути застосовані, а Національний Банк України не несе ризики втрати права власності на Об`єкт через укладання між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" договору оренди всупереч положень Закону України "Про іпотеку".
Посилаючись на вимоги закону щодо недійсності правочину, скаржник звертає увагу колегії суддів на ту обставину, що господарськими судами вже було встановлено нікчемність спірного договору оренди, наслідком чого є відсутність між сторонами договору орендних правовідносин, тобто, спірний договір оренди не створює юридичних наслідків для сторін, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відтак, на думку відповідача - 2, Національний Банк України у даному випадку не є правонаступником Акціонерного товариства "Імексбанк" у орендних правовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент", не є новим наймодавцем за договором оренди від 31.12.2014 року, а тому, не може бути здійснено процесуальне правонаступництво за умовами ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, адже сьогодні відсутні правовідносини, щодо яких виник спір.
Наведені вище обставини, на переконання скаржника, є підставами для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі № 916/40/18 у повному обсязі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року про здійснення процесуального правонаступництва у справі № 916/40/18, справу призначено до судового розгляду.
Інші учасники справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзиви на апеляційну скаргу не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.
В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, викладені письмово, просив суд її задовольнити, оскаржувану ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року про здійснення процесуального правонаступництва у справі № 916/40/18 скасувати.
Представник Національного Банку України заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса, просила суд залишити оскаржувану ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року про здійснення процесуального правонаступництва у справі № 916/40/18 без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи №916/40/18 до розгляду засобами електронного зв`язку.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України,  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», м. Одеса, в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного Товариства «Імексбанк» Матвієнко Андрія Анатолійовича, м. Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Хвиля», м.Одеса.
Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса не потребує задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року про здійснення процесуального правонаступництва у справі №916/40/18 не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

17.04.2009 року між Національним банком України (кредитор) та Акціонерним комерційним банком "ІМЕКСБАНК" (позичальник), було укладено договір № 48 про надання стабілізаційного кредиту шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії, відповідно до п.1.1. якого кредитор надав позичальнику стабілізаційний кредит на суму 800 000 000 грн., на строк з 17.04.2009 року до 16.04.2010 року за ставкою 16,5 відсотків річних.
За умовами п.1.5. кредитного договору 1, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позичальник надав кредитору в заставу нерухоме майно за оціночною вартістю на загальну суму 1 004 490 000,00 грн., про що укладаються окремі іпотечні договори.
02.06.2009 року між Національним банком України, м. Київ та Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", м. Одеса було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 1784. Відповідно до умов якого, він забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором №48, вказаним раніше.
Предметом іпотеки згідно п. 1.3. іпотечного договору є нерухоме майно: нежила будівля бізнес-центру, що складається з: нежилої 16-ти поверхової будівлі, загальною площею 12101,4 м. кв., яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А, на земельній ділянці, площею 12426 м. кв., яка знаходиться в оренді згідно договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 04.08.2008 року за реєстровим № 3449, зареєстрованим в Одеському міському відділі ОРВ ДП "Центр ДЗК" 02.06.2009 року за № 040950500043, користування не зареєстровано. Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві приватної власності:
- 91/100 частина - на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2005 року, справа № 25/32-05-847, право власності на яку зареєстровано 28.02.2005 року КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42неж-84 номер запису 3671;
- 6/100 частин - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-58, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 року  КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-125, номер запису 3611;
- 3/100 частини - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-59, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 року КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-126, номер запису 3611.
Підпунктом 3.1.5. іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодержатель має право вимагати від боржника незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а при незадоволені його вимоги – звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та договору при наявності також наступних підстав, зокрема, невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором; здійснення правочинів щодо відчуження іпотекодавцем предмету іпотеки або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без письмової згоди іпотекодержателя, тощо.
Відповідно до п.4.1.5. іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та/або розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньо письмової згоди на це від іпотекодержателя.
26.11.2009 року між Національним банком України (кредитор) та Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", м. Одеса (позичальник), було укладено кредитний договір № 29 про рефінансування, відповідно до якого сторони враховуючі власні взаємні інтереси та необхідність подальшої оптимізації своїх договірних зв`язків, прийняли рішення про припинення своїх зобов`язань за наступними договорами, зокрема, договором № 48 про надання стабілізаційного кредиту шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії від 17.04.2009 року з додатковим договором №1 до нього від 08.09.2009 року, з додатковим договором №2 до нього від 18.09.2009 року, з додатковим договором № 3 до нього від 07.10.2009 року, з додатковим договором № 4 до нього від 28.10.2009 року, з додатковим договором № 5 до нього від 24.11.2009 року, (надалі – первісні договори) шляхом їх зміни новими зобов`язаннями, що випливають з даного договору, що за своїм змістом є новацією, згідно ст. 604 Цивільного кодексу України.
За умовами п.1.1. вказаного вище кредитного договору кредитор надає позичальнику кредит рефінансування (з урахуванням раніше здійсненного) в сумі 2 900 000 (два мільярди дев`ятсот мільйонів) грн. в обсягах та на умовах, передбачених п.1.1.2-1.1.6. договору про рефінансування на строк до 21.11.2014 року
Відповідно до п.1.6.4. вказаного вище кредитного договору, забезпеченням за цим договором є нерухоме майно, яке належить позичальнику, а саме, нежитлова будівля бізнес-центру за адресою: м. Одеса, пр-т Гагаріна, 12-А.
26.03.2014 року між Національним банком України та Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", м. Одеса було укладено договір про зміни № 5 до іпотечного договору, посвідченого 02.06.2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1784, з договором про зміни №1, посвідченим 21.09.2009 року за реєстровим №3289, договором про зміни №2, посвідченим 26.11.2009 року за реєстровим № 4135, договором про зміни №3, посвідченим 24.03.2011 року за реєстровим № 784 та договором про зміни №4, посвідченим 20.10.2011 року за реєстровим № 3485.
Згідно вищевказаного договору про зміни №5 сума кредиту збільшилася до 3 395 000    000 (три мільярда триста дев`яносто п`ять мільйонів) грн. 00 коп., а строк повернення кредиту до 27.07.2016 року.
31.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (Установник управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА - ХВИЛЯ" (Управитель) було укладено договір управління нерухомим майном, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем В.М. та зареєстрований в реєстрі за     №1887, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, Установник управління передає в управління об`єкт – нерухоме майно, а саме: нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12 101,4 м. кв., що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-а, а Управитель приймає об`єкт та зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління об`єктом виключно в інтересах Установника управління.
Право управління майном було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію речового права № 31973546 від 31.12.2014 року.
31.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" (Орендодавець, Управитель майна) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Орендар) було укладено договір оренди, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1888, відповідно до п. п. 1.1. якого орендодавець передав орендарю у тимчасове платне користування на умовах оренди наступне нерухоме майно: частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12                 101,4 м. кв., що складається з приміщень 3,4,5,7,8,9,10,11,12,13,14,15,16 поверхів площею 8648,2 м2, що знаходяться за адресою: м.Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-а. Об`єкт оренди належить на праві власності Публічному акціонерному товариству "ІМЕКСБАНК".
12.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК" (Власник), Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" (Управитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (Орендар) було складено акт приймання¬передачі об`єкта оренди, відповідно до якого орендарю було передано у користування наступне нерухоме майно: (об`єкт оренди): частка розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12 101,4 м2, що складається з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, l2, 13, l4, 15, 16 поверхів площею 8648,2 м.кв., що знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-а.
27.05.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 105 "Про початок процедури ліквідації Акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку”, відповідно до якого     Фондом було вирішено розпочати процедуру ліквідації з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до плану врегулювання.
У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК", м. Одеса  звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ", м. Одеса та Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", м. Одеса про визнання недійсним нотаріально посвідченого договору оренди, укладеного 31.12.2014 року між відповідачами 1, 2, та застосування наслідків недійсності договору управління нерухомим майном, укладеного між позивачем та відповідачем-2: повернути позивачу приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів, площею 8 648,2 кв.м., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А; застосувати наслідки недійсності договору управління нерухомим майном від 31.12.2014, укладеного між позивачем та відповідачем-2, а саме виселити відповідача-2 з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів, площею 8 648,2 кв.м., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.
Позовні вимоги мотивовано тим, що оспорюваний правочин - договір оренди від 31.12.2014 року вчинено відповідачем-1, як управителем, на підставі договору управління нерухомим майном від 31.12.2014 року, укладеним з позивачем-установником управління, що є нікчемним в силу закону з огляду на його вчинення позивачем, як іпотекодавцем спірного нерухомого майна, без згоди Національного банку України, як іпотекодержателя, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку". Позивач доводив недійсність договору оренди від 31.12.2014 року на підставі ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України з посиланням на обставини його укладення відповідачем-1, як орендодавцем, за відсутності у нього необхідного обсягу цивільної дієздатності для вчинення оспорюваного правочину в інтересах позивача, у зв`язку з нікчемністю договору управління від 31.12.2014 року, на підставі якого позивачем передано в управління відповідача-1 спірне майно. Крім цього, позивач доводив недійсність договору оренди в силу закону (ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку") як такого, що його вчинено управителем позивача без згоди іпотекодержателя. Окрім іншого, позивач зазначав, що до спірних правовідносин слід застосувати реституцію у зв`язку з недійсністю оспорюваного договору оренди від 31.12.2014 року, оскільки останній є законним власником нерухомого майна, яке перебуває в користуванні відповідача-2, що в цілому перешкоджає йому у реалізації правомочностей власника спірного майна та є підставою для повернення відповідачем-2, як орендарем, спірного майна позивачу в порядку ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18, позов задоволено; визнано недійсним договір оренди, укладений 31.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим №1888; застосовано наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим №1888, а саме повернути Публічному акціонерному товариству "ІМЕКСБАНК" приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 кв.м., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А; виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 кв.м., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А на користь ПАТ "ІМЕКСБАНК"; вирішено питання про судові витрати.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 року рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18 скасовано; у задоволенні позову відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 04.12.2018 року постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.07.2018 у справі №916/40/18 скасовано, рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року залишено в силі, вирішено питання про розподіл судових витрат.
Додатковою постановою Верховного суду України від 07.12.2018 року у справі №916/40/18 постановлено доповнити текст постанови Верховного Суду від 04.12.2018 року у справі №916/40/18 наступним: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" 136    400грн. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" 136    400 грн. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" в дохід Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва     416 400 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" в дохід Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва 416    400 грн. витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
12.02.2019 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року, постанови Верховного Суду від 04.12.2018 року, додаткової постанови Верховного Суду від 07.12.2018 року у справі №916/40/18 видано відповідні накази.
Крім того, 19.02.2019 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року видано наказ щодо застосування наслідків недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ", м. Одеса та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", м. Одеса посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим №1888, а саме, повернення Публічному акціонерному товариству "ІМЕКСБАНК", м. Одеса приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м2, що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м2, що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а.
Також за матеріалами справи встановлено, що накази Господарського суду Одеської області від 12.02.2019 року було отримано представником позивача – адвокатом БойченкомС.М. 13.02.2019 року. Доказів щодо отримання останнім також і наказу Господарського суду Одеської області від 19.02.2019 року матеріали справи не містять. 
Крім того, матеріали справи містять постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.05.2019 року, яка свідчить про виконання боржником – Товариством з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», м. Одеса наказу №916/40/18 від 12.02.2019 року (стягнення судового збору у розмірі 277600 грн.),  постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.05.2019 року, яка свідчить про виконання боржником – Товариством з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», м. Одеса наказу №916/40/18 від 12.02.2019 року (стягнення судового збору у розмірі 416 400 грн.), постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2019 року, яка свідчить про виконання боржником – Товариством з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», м. Одеса наказу №916/40/18 від 07.12.2018 року (стягнення судового збору у розмірі 136 400 грн.), постанови про закінчення виконавчого провадження від 21.05.2019 року, яка свідчить про виконання боржником – Товариством з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», м. Одеса наказу №916/40/18 від 04.12.2018 року (стягнення судового збору у розмірі 2 400 грн. та 7    200 грн.).
Доказів виконання боржником наказів Господарського суду Одеської області від 12.02.2019 року №916/40/18 щодо виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», м. Одеса зі спірного майна та 19.02.2019 року №916/40/18 щодо його повернення позивачу, матеріали справи не містять.
20.08.2021 року Національний банк України, м. Київ звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. №2-1067/21) про заміну сторони у справі №916/40/18, шляхом заміни стягувача його правонаступником, та видачу судових наказів, в якій просив замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» у судових наказах №916/40/18 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Хвиля» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національного банку України про визнання недійсним договору оренди та застосування наслідків його недійсності, на його правонаступника – Національний банк України; видати судові накази у справі №916/40/18 на підставі ухваленого рішення Господарським судом Одеської області від 03.05.2018 року за результатами його перегляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду від 04.12.2018 року, в частині: - повернути приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м. кв., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а; - виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м. кв., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК".
Зокрема, заява Національного банку України, м. Київ обґрунтована тим, що  19.07.2021 року між ним та Акціонерним товариством "Імексбанк" було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.М. та зареєстровано в реєстрі за №2080, за умовами п.1.1 якого іпотекодержатель (Національний банк) частково, на суму 251 479 190 грн. задовольняє свої вимоги за кредитним договором про рефінансування від 26.11.2009 року №29, укладеного між Національним банком та Акціонерним товариством "Імексбанк", за рахунок предмета іпотеки згідно з іпотечним договором від 02.06.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н. Ю., зареєстрованим в реєстрі за №3289, та змін до нього, застосовуючи позасудове врегулювання у відповідності до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зазначений в п. 1.2. договору.
Також, як зазначив Національний Банк, згідно умов договору про задоволення вимог іпотекодержателя, Національний банк, як іпотекодержатель, для часткового задоволення своїх вимог за договором про рефінансування від 26.11.2009 року №29 набув право власності на предмет іпотеки, який належав Акціонерному товариству «Імексбанк» як іпотекодавцю.
На переконання заявника, саме до Національного банку, як власника майна від акціонерного товариства "Імексбанк" перейшло право вимагати виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18, в частині: повернення Публічному акціонерному товариству «ІМЕКСБАНК» приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м.кв., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-а; виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 м.кв., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру загальною площею 12101,4 м. кв., що знаходиться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12- а.
Зважаючи на наведені вище обставини, заявник вважає, що у правовідносинах, які виникли на підставі іпотечного договору, відбулася заміна сторони на правонаступника – Національний банк, який набув прав власності на спірні об`єкти нерухомості, а судові рішення у справі №916/40/18 Товариством з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент" залишаються не виконаними, а отже, наявні підстави для задоволення поданої ним заяви про заміну вибулого стягувача у даній справі.
Крім того у своїй заяві, обґрунтовуючи вимоги про видачу наказів, Національний банк України, м. Київ зазначає, що накази про виселення зі спірного нерухомого майна та повернення приміщень Акціонерне товариство "Імексбанк" не отримувало та до виконання не пред`являло.
На підтвердження зазначених вище обставин, Національний банк України, м. Київ надав наступні документи: Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №266488340, відповідно до якого, за Національним банком України зареєстроване право власності на нежилу будівлю бізнес-центру, розташованого у місті Одеса, проспект Гагаріна, 12-А на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.07.2021 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С.; Витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, з якого вбачається, що 31.12.2014 року між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", як установником управління, та Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ", як управителем, укладено договір управління нерухомим майном, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем В.М. та зареєстровано в реєстрі за №1887.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції  погодився з висновками суду першої інстанції.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до положень ст. 129-1    Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчовизначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012).
Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17 травня 2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").
Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (рішення від 7 червня 2005 року у справі “Фуклев проти України”, заява N 71186/01, п. 84).
Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Так, обставини у справі №916/40/18 неодноразово були встановлені судовими рішеннями.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 04.12.2018 року, позов задоволено; визнано недійсним договір оренди, укладений 31.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим №1888; застосовано наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА-ХВИЛЯ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. 31.12.2014 року за реєстровим №1888, а саме повернути Публічному акціонерному товариству "ІМЕКСБАНК" приміщення 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 кв.м., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А; виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ» з приміщень 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16 поверхів площею 8 648,2 кв.м., що складає частку розміром 715/1000 у праві власності на нежилу будівлю бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А на користь ПАТ "ІМЕКСБАНК"; вирішено питання про судові витрати.
12.02.2019 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року, постанови Верховного Суду від 04.12.2018 року, додаткової постанови Верховного Суду від 07.12.2018 року у справі №916/40/18 видано відповідні накази.
Тобто, фактично розгляд вищезазначеної справи по суті було закінчено, при цьому, як вбачається з матеріалів справи, виконання рішення суду яке вступило в силу, в частині повернення спірного приміщення бізнес-центру та виселення з нього скаржника - не розпочато.
Вказаними вище судовими рішеннями всіх інстанцій встановлено, що 02.06.2009 року між Національним банком України, м. Київ та Акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", м. Одеса було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 1784. Відповідно до умов якого, він забезпечує вимоги Іпотекодержателя за Кредитним договором №48.
Предметом іпотеки згідно п. 1.3. іпотечного договору є нерухоме майно: нежила будівля бізнес-центру, що складається з: нежилої 16-ти поверхової будівлі, загальною площею 12101,4 м. кв., яка розташована за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А, на земельній ділянці, площею 12426 м. кв., яка знаходиться в оренді згідно договору оренди землі, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 04.08.2008 року за реєстровим № 3449, зареєстрованим в Одеському міському відділі ОРВ ДП "Центр ДЗК" 02.06.2009 року за № 040950500043, користування не зареєстровано. Предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві приватної власності:
- 91/100 частина - на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2005 року, справа № 25/32-05-847, право власності на яку зареєстровано 28.02.2005 року КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42неж-84 номер запису 3671;
- 6/100 частин - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-58, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 року  КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-125, номер запису 3611;
- 3/100 частини - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-59, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 року КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-126, номер запису 3611.
Підпунктом 3.1.5. іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодержатель має право вимагати від боржника незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а при незадоволені його вимоги – звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та договору при наявності також наступних підстав, зокрема, невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором; здійснення правочинів щодо відчуження іпотекодавцем предмету іпотеки або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без письмової згоди іпотекодержателя, тощо.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами   цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України “Про іпотеку” за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
За приписами ст. 33 Закону України “Про іпотеку” у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Як встановлено судом, після набрання рішенням Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18 законної сили, за Національним банком України зареєстроване право власності на нежилу будівлю бізнес-центру, розташованого у місті Одеса, проспект Гагаріна, 12-А на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 19.07.2021 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., що підтверджується  Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №266488340.
Тобто, Національний банк України, реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки (спірне майно) у відповідності до умов пп. 3.1.5. іпотечного договору, яким сторони погодили, що іпотекодержатель має право вимагати від боржника незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а при незадоволені його вимоги – звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та договору при наявності також наступних підстав, зокрема, невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором; здійснення правочинів щодо відчуження іпотекодавцем предмету іпотеки або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без письмової згоди іпотекодержателя, тощо. 
Таким чином, на час подання заяви про заміну сторони у виконавчому документі, нежитлова будівля бізнес-центру знаходиться у власності саме Національного банку України, м. Київ, оскільки фактично відбулася зміна власника такого спірного майна з Акціонерного товариства «Імексбанк», м. Одеса на Національний банк України, м. Київ на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. 
Питання про заміну сторони її правонаступником вирішується виключно судом у порядку, передбаченому ст. 52 Господарського процесуального кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. 
Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.    Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. 
Тобто, основою процесуального правонаступництва, зокрема, є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.08.2020 року у справі № 917/1339/16).
Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.02.2021 року у справі №12/204/09, під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У вказаній вище постанові, суд касаційної інстанції зазначив, що для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 914/3587/14, особа набуває статусу сторони виконавчого провадження (як стягувач або боржник) з моменту видачі на її користь (в її інтересах) відповідного виконавчого документа.
З матеріалів справи вбачається, що у правовідносинах між Національним банком України, м. Київ та Акціонерним товариством «Імексбанк», м. Одеса наявні ознаки матеріального правонаступництва, з підстав визначених судом апеляційної інстанції раніше, оскільки після ухвалення рішення у справі по суті та видачі наказів на виконання такого рішення, у відповідності до якого стягувачем визначено позивача, а боржником відповідача по справі, відбувся перехід права власності на спірну будівлю бізнес – центру від Акціонерного товариства «Імексбанк», м. Одеса до Національного банку України, м.Київ.
При цьому, оскільки на даний час рішення у справі №916/40/18 залишається частково не виконаним, а Акціонерне товариство «Імексбанк» вже фактично не зацікавлене у його виконанні у зв`язку із втратою власності на спірне майно, має місце процесуальне правонаступництво прав у Національного банку України, м. Київ, які виникли у Акціонерного товариства «Імексбанк», м. Київ у зв`язку із виконанням вказаного вище рішення (повернення майна та виселення відповідача – 2) та яке фактично пов`язане з фактом матеріального правонаступництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 у справі № 908/2168/19 зазначив, що вирішуючи питання процесуального правонаступництва, суд зобов`язаний керуватися доказами, які беззаперечно підтверджують факт настання матеріального правонаступництва за конкретним предметом спору та відносно конкретного учасника у відносинах, щодо яких виник спір.
Таким чином, твердження скаржника щодо того, що Національний банк України, м.Київ у даному випадку не є правонаступником Акціонерного товариства «Імексбанк», м.Одеса не приймається до уваги колегією суддів, оскільки під час перегляду оскаржуваної ухвали Господарського суду Одеської області в апеляційному порядку не переглядаються правовідносини сторін справи у розрізі визнання договору оренди недійсним, що вже встановлено судами, а у розрізі саме факту встановлення матеріального правонаступництва (встановлення переходу права власності на спірне майно від  Акціонерного товариства «Імексбанк», м. Одеса до Національного банку України, м. Київ), а тому, питання щодо відсутності правовідносин, щодо яких виник спір є таким, що не переглядається.
При цьому, посилання скаржника також і на ту обставину, що у випадку порушення права власності Національного банку на спірне майно, останній повинен звернутися до суду з відповідним позовом щодо захисту такого права також не приймається колегією суддів, з огляду на те, що при вирішенні питання процесуального правонаступництва судом, останній повинен дослідити по суті питання щодо обставин такого правонаступництва та не обмежуватися встановленням формальних умов, що і було фактично реалізовано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.
Отже, у контексті наведеного вище, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності у Національного банку України, м. Київ прав, як у правонаступника після Акціонерного товариства «Імексбанк» вимагати від Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський девелопмент», м. Одеса виконання рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18, залишеного без змін постановою Верховного Суду від 04.12.2018 року, а саме про повернення спірного майна та виселення з нього скаржника.
Відтак, з огляду на зазначені вище обставини, також правомірним є висновок Господарського суду Одеської області, викладений в оскаржуваній ухвалі щодо наявності підстав, у відповідності до вимог ст. 52 Господарського процесуального кодексу України, для заміни стягувача у виконавчому документі, також і у зв`язку із тим, що, як було зазначено колегією суддів раніше, рішення Господарського суду Одеської області від 03.05.2018 року у справі №916/40/18, залишене без змін постановою Верховного Суду від 04.12.2018 року в частині повернення спірного майна та виселення з нього скаржника так і не було виконано, виконавче провадження з цього питання не відкрито.
Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса не потребує задоволення за її доводами, а ухвала Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року у справі №916/40/18 в оскаржуваній частині відповідає вимогам процесуального законодавства і правові підстави для її скасування у даному випадку відсутні. 
Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шевченківський Девелопмент», м. Одеса на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року про процесуальне правонаступництво у справі №916/40/18 - залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.08.2021 року про процесуальне правонаступництво у справі №916/40/18 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.
Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 18.10.2021 року. 
Повний текст постанови складено 19.10.2021 року.

           Головуючий суддя 	           Г.І. Діброва	
Судді 	Н.М. Принцевська	
 	А.І. Ярош