ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9923/20                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 жовтня 2021 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного   управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії,
  В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просить (з урахуванням уточнення):
-          визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 930020194429 від 12.03.2020 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років;
-          визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в  м. Києві про відмову в здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, викладене в листі від 20 березня 2020 р. 2600-0303-8/38941;
-          зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати пенсію за вислугу років, призначену згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (у редакції, яка діяла на момент її призначення), відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-р (II) 2019 від 13 грудня 2019 р., вимог ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та на підставі довідки прокуратури Київської області від 02 березня 2020 року № 18 ф-92 з розрахунку 90% від суми усіх складових заробітку, з яких було сплачено страхові внески, без обмеження граничним розміром, починаючи з 1 жовтня 2017 року з виплатою різниці між фактично отримуваною та перерахованою сумою пенсії.
В обґрунтування позову, позивач зазначив, що є пенсіонером органів прокуратури, якому призначено пенсію за вислугу років у відповідності до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати. У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 30.08.2017 № 657, якою підвищено посадові оклади та надбавки працівникам органів прокуратури України, з метою реалізації свого права на перерахунок пенсії, позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача та отримав відмову у перерахунку її пенсії. Позивач вважає рішення відповідача про відмову в перерахунку пенсії незаконним та таким, що грубо порушує конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення і підлягає скасуванню, оскільки у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 та ухваленням Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019, він набув право на перерахунок пенсії.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.03.2020 № 930020194429 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років.
Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, викладеної в листі від 20 березня 2020 р. 2600-0303-8/38941.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати без обмеження її граничного розміру, на підставі довідки Прокуратури Київської області від 02.03.2020 року № 18ф-92, та виплатити недоплачену суму пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 29.09.2021.
Розгляд апеляційної скарги 29.09.2021 не відбувся, справу знято з розгляду.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги згідно норм ст. 309 КАС України.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з 1999 року та по даний час та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати без обмежень граничного розміру.
На звернення позивача, 02.03.2020 Прокуратурою Київської області, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019, йому надано довідку № 18ф-92 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
З метою реалізації свого права на перерахунок пенсії, 12.03.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років. До заяви додано зазначену довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення).
Натомість, ГУ ПФУ у м. Києві, рішенням № 930020194429 від 12.03.2020 відмовлено позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Прокуратури Київської області від 02.03.2020 року № 18ф-92.
Також, ГУ ПФУ у м. Києві, листом від 20.03.2020 за № 2600-0303-8/38941, повідомлено позивача про відсутність правових підстав для перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
Незгода з вказаними рішеннями, зумовила позивача на звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем протиправно не було проведено перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі заяви позивача та довідки Прокуратури Київської області від 02.03.2020 № 18ф-92, а тому, відмова відповідача, є протиправною. Судом першої інстанції також було враховано висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.
Натомість, вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк після 13.12.2019 нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не приймалися, а позивач звільнений з органів прокуратури 17.08.1998, тобто, до 13.12.2019. Крім того, ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», передбачає, що пенсія призначається в розмірі 60% від суми заробітної плати. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року (в редакції чинній станом на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року (в редакції чинній станом на час призначення пенсії позивачу), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".
Так, 15.07.2015 набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014          № 1697-VII (далі - Закон №1697-VII) на підставі якого частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратила чинність.
Порядок пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури урегульовано статтею 86 Закону № 1697-VII, відповідно до частини двадцятої якої (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII), умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Проте, рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019, положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).
Крім того, у пункті 2 резолютивної частини рішення № 7-р(ІІ)/2019, визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Тож, відповідні положення втратили чинність 13 грудня 2019 року.
До того ж, Конституційний Суд України у пункті 3 резолютивної частини рішення        № 7-р(ІІ)/2019, встановив такий порядок його виконання:
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (з 13 грудня 2019 року);
- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Таким чином, суд першої інстанції цілком обґрунтовано виснував, що з 13.12.2019, тобто, з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення № 7-р(ІІ)/2019, у Законі України «Про прокуратуру» № 1697-VII, відсутня вимога про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України. При цьому, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури з 13.12.2019  є підвищення заробітної плати відповідної категорії працівників.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції, було досліджено, що позивачем отримано довідку Прокуратури Київської області від 02.03.2020 № 18ф-92 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з огляду на що, подання позивачем до ГУ ПФУ у м. Києві заяви про перерахунок пенсії разом з наведеною довідкою є підставою для перерахунку пенсії позивача.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для врахування посилань пенсійного органу на те, що підставою для перерахунку пенсії є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам після 13.12.2019, оскільки чинна з 13.12.2019 норма частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII, визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Тож, протягом усього періоду дії норми   статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Також, слід врахувати, що відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача. Реалізація такого права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019.
Колегія суддів констатує, що вказані висновки суду першої інстанції відповідають висновкам Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.
Отже, з наведеного слідує висновок, що відповідачем протиправно не було проведено перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі заяви позивача та довідки Прокуратури Київської області від 02.03.2020 № 18ф-92, а тому, відмова відповідача в оскаржуваному рішенні є протиправною.
Колегія суддів також бере до уваги й те, що постановою   Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року по справі № 753/9370/16-а, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2016 року скасовано. Постановлено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено: визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії та зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, починаючи з 13.04.2016 на підставі довідки № 18ф-47 від 10.02.2016, виданої прокуратурою Київської області, виплачувати ОСОБА_1 на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції Закону України від 12.07.2001 пенсію в розмірі 90% від місячної зарплати з урахуванням фактично отриманих виплат і умов праці, що існували на день звільнення за останні 24 календарних місяці роботи підряд на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням, без обмеження її максимального розміру.
Колегія суддів наголошує на тому, що посилання апелянта на те, що перерахунок пенсії має бути здійснений виходячи з розрахунку 60% від заробітної плати, є необґрунтованими, адже вказана величина має застосовуватись саме при призначенні пенсії, а не при перерахунку, позаяк особа вже набула право на ту величину обрахунку, яка передбачалась при призначенні пенсії. Крім того, механізм перерахунку та призначення пенсії є різними та не можуть бути ототожненими.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним», зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади, тобто, таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Таким чином, рішенням суду, яке набрали законної сили, встановлено право позивача на отримання пенсії   в розмірі 90% грошового забезпечення та без обмеження пенсії максимальним розміром.
З урахуванням вищезазначеного, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, та, насамперед, стосуються намагання апелянта вдатись до переоцінки обставин, яким вже було надано правову оцінку та обґрунтування відповідача по яким, були правомірно відхилені судом. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                             О.М. Ганечко

Судді                                                                                                          В.В. Кузьменко

                                                                                                               Я.М. Василенко

< Головуючий суддя >